ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року 
м. Київ
справа № 807/666/16
адміністративне провадження № К/9901/31759/18

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Хохуляка В.В., 
суддів - Бившевої Л.І., Ханової Р.Ф., 
розглянув в попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом Ужгородської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Мукачеве про стягнення податкового боргу, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу міста Мукачеве на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 09.02.2017 (суддя - Скраль Т.В.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.05.2017 (головуючий суддя - Глушко І.В., судді: Большакова О.О., Макарик В.Я.) у справі №807/666/16 (876/3982/16).

встановив:
Ужгородська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області (далі - Ужгородська ОДПІ) звернулась до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просила стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Мукачеве  податковий борг в розмірі 41733,55 грн, в тому числі пені 12274,61 грн. з земельного податку за рахунок коштів, що належать платнику податків на праві власності, в тому числі тих, які знаходяться на рахунках у банках.
Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 09.02.2017, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.05.2017, позов задоволено.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, Квартирно-експлуатаційний відділ міста Мукачеве  оскаржив їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 09.02.2017, ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.05.2017 та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові повністю.

В обґрунтування своїх вимог Квартирно-експлуатаційний відділ міста Мукачеве  посилається на невідповідність висновків судів попередніх інстанцій фактичним обставинам справи, які, зокрема, полягають у тому, що у нього відсутні кошти на сплату земельного податку та він був звільнений від сплати земельного податку до прийняття Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VIII. Також зазначає, що він не є належним відповідачем у даній справі та вважає, що податковий борг за користування землею повинен стягуватись із Міністерства оборони України як із користувача земель оборони. Крім того, за позицією скаржника приписами статті 21 Бюджетного кодексу України передбачено, що закони України або їх окремі положення, які впливають на показники бюджету (зменшують показники бюджету та/або збільшують витрати бюджету) офіційно оприлюднюються відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування місцевих податків та зборів (підпункт 12.3.4. пункту 12 статті 12 Податкового кодексу України). Якщо цю норму законодавства не дотримано, то норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу Ужгородська ОДПІ зазначає, що рішення судів першої та апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судами надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, позивач просить залишити касаційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Крім цього, позивач просить замінити Ужгородську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області на її процесуального правонаступника Головне управління Державної податкової служби у Закарпатській області.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, Квартирно-експлуатаційний відділ                      м. Мукачеве зареєстрований як юридична особа за адресою: вул. Берегівська-Об`їзна, 1-А, м. Мукачево, Закарпатська область, код ЄДРПОУ 08439994, та знаходиться на обліку в Ужгородській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області як платник податків.

Відповідачем самостійно було задекларовано суму грошового зобов`язання шляхом подання до податкового органу:

податкової декларації № 9015981783 від 16.02.2015 з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) на 2015 рік, відповідно до якої загальна сума задекларованого земельного податку становить 426391,61 грн. Самостійно задекларована сума земельного податку залишається відповідачем несплаченою в повному обсязі. Так, відповідачем не сплачено суму грошового зобов`язання за грудень 2015 року в розмірі                                     14 666, 28 грн. (35 532, 57 грн - 20 866, 29 грн);

податкової декларації (нова звітна) № 1600041171 від 22.02.2016 з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) на 2016 рік, відповідно до якої загальна сума задекларованого земельного податку становить 6105,39 грн. Самостійно задекларована відповідачем сума земельного податку залишається відповідачем несплаченою в розмірі 6105,39 грн;

податкової декларації (уточнююча) № 9212438548 від 09.11.2016 з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) на 2016 рік, відповідно до якої загальна сума задекларованого уточнюючого земельного податку з врахуванням штрафу становить 8687, 27 грн (щомісячно по 1054, 28 грн за період з січня по серпень та штраф щомісячно по 31,63 грн за період з січня по серпень). Самостійно задекларована сума земельного податку залишається несплаченою в повному обсязі.

У зв`язку з несплатою Квартирно-експлуатаційним відділом м. Мукачеве узгодженої суми грошового зобов`язання визначених самостійно поданими деклараціями щодо сплати земельного податку в установлені законодавством строки, згідно наданого позивачем розрахунку станом на 18.01.2017 за Квартирно-експлуатаційним відділом м.Мукачеве обліковується податковий борг по платежу «земельний податок з юридичних осіб» у сумі 41733,55 грн, в тому числі пеня в сумі 12274,61 грн.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з підпунктами 14.1.72, 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу); землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою (пункт 287.1 статті 287 Податкового кодексу України).

Отже, Податковий кодекс України визначив обов`язок власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів сплачувати земельний податок.

Згідно з пунктом 286.2 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно з пунктом 287.3 статті 287 цього Кодексу податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Квартирно-експлуатаційний відділ міста Мукачеве як платник земельного податку подавав податкові декларації, в яких визначав податкові зобов`язання з плати за землю, які є узгодженими. Несплачені у встановлений Податковим кодексом України строк податкові зобов`язання з плати за землю є податковим боргом.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.5 цієї статті у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Аналіз вказаної норми свідчить про відсутність обов`язку контролюючого органу направляти платнику податків нову податкову вимогу у випадку збільшення суми податкового боргу. Тобто, в разі коли після направлення платнику податків податкової вимоги сума його податкового боргу збільшується, податкова вимога на збільшену суму податкового боргу не направляється.

Так, Ужгородською ОДПІ на підставі пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України було виставлено податкову вимогу на суму податкового боргу за узгодженими грошовими зобов`язаннями від 18.03.2015 № 428-25, яку було вручено відповідачу 18.03.2015 під розписку.

На час розгляду даної адміністративної справи судами попередніх інстанцій відповідач борг не погасив та наявність і безперервність такого підтверджується розрахунком податкового боргу, податковими деклараціями, податковою вимогою та обліковими картками платника податків. 

Відповідно до пункту 20.1.34 статті 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

За правилами пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 Податкового кодексу України).

Відповідно до пунктів 95.3-95-4 статті 95 цього Кодексу стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи наведене, суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків про наявність правових підстав для стягнення з відповідача податкового боргу з плати за землю.

Посилання Квартирно-експлуатаційного відділу міста Мукачеве  в касаційній скарзі на те, що відповідальність за його податковими зобов`язаннями несе Міністерство оборони України, оскільки Квартирно-експлуатаційний відділ міста Мукачеве є державною організацією, створеною Міністерством оборони України, здійснює свою діяльність у сфері оборони, фінансується за рахунок коштів державного бюджету України та є неприбутковою установою, суд касаційної інстанції відхиляє. При цьому виходить з того, що Квартирно-експлуатаційний відділ міста Мукачеве є державною установою та юридичною особою, яка веде самостійний баланс, має рахунки у відділеннях Державного казначейства і поточний рахунок в установі банку, користується закріпленою за ним землею, має майно, передане їй засновником та несе відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах належного їй майна згідно з чинним законодавством. Квартирно-експлуатаційний відділ м. Хмельницька є користувачем земельних ділянок, платником земельного податку, який подавав відповідні декларації з плати за землю. Відсутність або обмежене фінансування відповідача не є підставою для звільнення його від обов`язку сплати самостійно узгодженої суми податкового зобов`язання.

За змістом пункту 284.1 статті 284 Податкового кодексу України  Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території. Органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки рішення щодо ставок земельного податку та наданих пільг зі сплати земельного податку юридичним та/або фізичним особам. Нові зміни щодо зазначеної інформації надаються до 1 числа першого місяця кварталу, що настає за звітним кварталом, у якому відбулися зазначені зміни.

За приписами пункту 284.2 статті 284 Податкового кодексу України, якщо право на пільгу у платника виникає протягом року, то він звільняється від сплати податку починаючи з місяця, що настає за місяцем, у якому виникло це право. У разі втрати права на пільгу протягом року податок сплачується починаючи з місяця, що настає за місяцем, у якому втрачено це право.

Відповідач, як структурний підрозділ Міністерства оборони України, був звільнений від сплати земельного податку до прийняття  Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року №71-VIII, який набрав чинності 01.01.2015, згідно з яким були внесені зміни до  Податкового кодексу України та після чого, з урахуванням положень пункту 284.2 статті 284 Податкового кодексу України, в останнього виник обов`язок щодо нарахування та сплати земельного податку за земельні ділянки, розташовані на землях оборони, на загальних підставах.

Таким чином, Квартирно-експлуатаційний відділ м.Хмельницький, який є користувачем земельних ділянок, не має пільги щодо плати за землю.

Подібна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.11.2018 у справі №  822/32/17.

Отже, рішення судів першої та апеляційної інстанції про задоволення позовних вимог та стягнення спірної суми податкового боргу є правильними та підлягають залишенню без змін. 

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:
Замінити Ужгородську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області на її процесуального правонаступника Головне управління Державної податкової служби у Закарпатській області.

Касаційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Мукачеве залишити без задоволення.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 09.02.2017 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.05.2017 у справі №807/666/16 (876/3982/16) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	В.В. Хохуляк Л.І. Бившева   Р.Ф. Ханова