ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року	                        Львів	Справа № 140/2593/20 пров. № А/857/7433/20 	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Матковської З. М., 
суддів – Довгої О.І., Макарика В.Я.
при секретарі судового засідання – Герман О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові заяву Приватного підприємства «Мовіан» про ухвалення додаткового рішення у адміністративній справі №140/2593/20 за позовом Приватного підприємства «Мовіан» до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, -
                                                       В С Т А Н О В И В:
Приватне підприємство «Мовіан» звернулося з позовом до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення від 11.02.2020 №UA204000/2020/000045/1 про коригування митної вартості товарів.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду  від 12 травня 2020 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Поліської митниці Держмитслужби №UA204000/2020/000045/l від 11.02.2020  про коригування митної вартості товарів. Стягнуто на користь Приватного підприємства «Мовіан» за рахунок бюджетних асигнувань Поліської митниці Держмитслужби судовий збір у сумі 2 102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року апеляційну скаргу Поліської митниці Держмитслужби залишено без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду  від 12 травня 2020 року у справі №140/2593/20 – без змін.
12.10.2020 на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду від Приватного підприємства «Мовіан» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі №140/2593/20, в обґрунтування якої покликається на те, що судом не вирішено питання щодо стягнення з відповідача судових витрат, а саме, витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн, які позивач поніс у зв`язку з судовим розглядом справи.
Учасники справи в судове засідання по розгляду заяви не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Згідно із ч. 3 ст. 252 КАС України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заяви про ухвалення додаткового судового рішення, колегія суддів вважає, що вказана заява підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 3 ст.252 КАС України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Учасники справи  про дату  розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення  були повідомлені на офіційні електронні адреси відповідно до вимог ст. 129 КАС України.
Відповідно до частини  третьої статті 129 КАС України, якщо протягом дня, наступного за днем надсилання тексту повістки, підтвердження від учасника судового процесу не надійшло, секретар судового засідання складає про це довідку, що приєднується до справи і підтверджує належне повідомлення учасника судового процесу про дату, час і місце судового розгляду. В такому випадку повістка вважається врученою з моменту складання секретарем судового засідання відповідної довідки.
З урахуванням наведеного колегія суддів апеляційного суду вважає за можливе провести розгляд заяви у відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про дату судового засідання.
Згідно ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом першим частини третьої вказаної статті передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.
Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. При цьому, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною п`ятою цієї статті передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Разом з тим, частина шоста статті 134 КАС України визначає, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому, відповідно до частини сьомої цієї статті, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Як слідує з матеріалів справи, позивачем заявлені до відшкодування витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою, отриманою у зв`язку з судовим розглядом справи від адвоката, в загальному розмірі 5000 грн.
На підтвердження факту надання правової допомоги позивачем представлено:
договір про надання правової допомоги № 02/10-19 від 02.10.2019р., згідно з яким правничу допомогу позивачу надано адвокатським об`єднанням «Бона Фіде»;
акт надання послуг №44 від 16.09.2020р, згідно з яким позивачу було надано наступні послуги: правова консультація, роз`яснення положень законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини та визначення правової позиції, вивчення наданих документів та їхній аналіз, підготовка позовної заяви;
платіжне доручення № 199 від 16.09.2020р, яким підтверджується перерахування Приватним підприємством «Мовіан» на рахунок адвокатського об`єднання «Бона Фіде» коштів у розмірі 5000 грн.
Разом з тим, апеляційний суд враховує, що відповідно до п. 2 ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006р. №3477-IV«Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).
У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п.55 з подальшими посиланнями).
Таким чином, при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.
З матеріалів справи встановлено, що предметом спору в даній справі є рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 11.02.2020 №UA204000/2020/000045/1, при цьому, оспорюваною сумою є 77284, 55 грн.
Апеляційний суд вважає, що позивачем доведено фактичне понесення витрат на правову допомогу, понесених у зв`язку з судовим розглядом справи.
З огляду на викладене, виходячи з принципів обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, враховуючи складність розглядуваної справи, обсяг та якість виконаних адвокатом робіт, витрачений час, значення цієї справи для особи, яка є стороною у справі, суд вважає обґрунтованими, співмірними та підтвердженими належними доказами понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн, які належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Поліської митниці Держмитслужби на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 132, 139, 229, 241, 242, 243, 252, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-                                                  
                                                   П О С Т А Н О В И В:

Заяву Приватного підприємства «Мовіан» про ухвалення додаткового судового рішення – задовольнити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Поліської митниці Держмитслужби на користь Приватного підприємства «Мовіан» понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.       

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	В. Я. Макарик  	
Повний текст судового рішення складено 23.11.2020