ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний номер судової справи: № 653/1955/20                Головуючий в І інстанції: Берлімова Ю.Г. Провадження №33/819/435/20                         Доповідач: Батрак В.В. Категорія: ч.1 ст.124 КУпАП 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

06 листопада 2020 року Херсонський апеляційний суд під головуванням судді Батрака В.В., за участю потерпілого ОСОБА_1 та його представника – адвоката Смельського Ю.А. розглянувши у відкритому судовому в приміщенні апеляційного суду клопотання про поновлення строку разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 25 вересня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 26 червня 2020 року о 20 год. 45 хв. на автодорозі Генічеськ-Генічеська Гірка, ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом Opel Insignia державний номер НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності маневру та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 2110, державний номер НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку. В ході ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим спричинено матеріальні збитки.
Оскаржуваною постановою місцевого суду, провадження у справі відносно ОСОБА_2  закрито у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування клопотання про поновлення строку, вказує, що копію повного тексту отримав лише 29.09.2020 року після ознайомлення із матеріалами, а тому, вважає, що строк пропущений із поважних причин.
Не погодившись із вказаною постановою, потерпілий ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Свої доводи мотивує тим, що вина ОСОБА_2 підтверджується всіма зібраними по справі доказами в їх сукупності.
Крім того, апелянт зазначає, що судом було безпідставно прийнято до уваги висновок експерта, який зроблено на підставі звернення адвоката Жихара В.М., оскільки дослідження виконане на підставі недостовірних даних (світлин, пояснень і тд.), наданих однією із сторін, з метою уникнення відповідальності. 
Також, на думку апелянта, необхідно звернути увагу на характер пошкодження транспортних засобів, з яких чітко вбачається, що удар був спричинений автомобілем Opel, що спростовує версію ОСОБА_2 .
Наголошує, що ОСОБА_2 намагався зробити розворот із правої смуги руху, в порушення вимог ПДР, внаслідок чого і сталась ДТП.
Просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Заслухавши суддю – доповідача, потерпілого ОСОБА_1 та його представника на підтримання доводів клопотання та апеляційної скарги, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до такого висновку.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП - постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Враховуючи дані, які містяться у матеріалах адміністративної справи, а саме отримання особою, що притягується до адміністративної відповідальності копії повного тексту оскаржуваного рішення лише 29.09.2020 року під час ознайомлення із матеріалами справи, суд вважає вказані причини пропуску поважними, а пропущений строк таким, що підлягає поновленню.
Апеляційний суд не може в повній мірі погодитись із висновком суду першої інстанції про необхідність закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Згідно із ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме: протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 468651, письмових та наданих в судовому засіданні пояснень учасників дорожньо – транспортної пригоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , схеми до вказаного протоколу та фотознімків з місяці події, на вказаній ділянці шляху організовано двосторонній рух транспорту, по дві смуги для руху автомобілів, у кожному з напрямків. Зустрічні смуги відокремлені подвійною суцільною осьовою лінією (розмітка 1.3, розділ 34 Правил дорожнього руху).
Водій автомобіля Opel Insignia намагався здійснити розворот на вказаній ділянці автошляху, цей факт не заперечується учасниками справи. 
Твердження ОСОБА_2 стосовно того, що на вказаному відрізку дороги є переривчата лінія, яка надавала йому право для здійснення розвороту не заслуговують на увагу. Так, матеріали справи містять фотознімки, на яких вбачаються недоліки в утриманні шляхової мережі, однак навіть вони не дають змогу зробити висновок про наявність переривчастої лінії, яка б надавала право на здійснення розвороту, оскільки, у відповідності до вимог р. 34 ПДР України, переривчастою може бути лише одна лінія з рівними інтервалами (Розмітка 1.8 «широка переривчаста лінія»), натомість на всіх фотоматерілах, що містить справа, навіть зроблених в вечірню пору доби, чітко вбачається, що лінії подвійні, не рівні та з різним інтервалом, а тому доводи апеляційної скарги, в цій частині, заслуговують на увагу.
Враховуючи зазначене, водій повинен був зробити висновок про неможливість здійснення розвороту на вказаній ділянці автошляху при наявності розмітки 1.3 ПДР України.
Матеріали провадження містять висновок експерта Луганського відділення Донецького НДІСЕ за результатами автотехнічного дослідження, згідно до якого в діях ОСОБА_2 не вбачається причинно – наслідкового зв`язку із настанням ДТП, однак вказаний висновок необхідно оцінити критично, оскільки його проведено на підставі доказів наданих однією із сторін, а тому є сумнів в об`єктивності висвітлених в ньому даних, про шо слушно зазначено в апеляційній скарзі.
Крім того апеляційний суд звертає увагу на ті обставини, що саме протиправні дії водія ОСОБА_2 полягали в безпосередньому і необхідному причинному зв`язку з ДТП та її наслідками.
Матеріалами провадження встановлений факт того, що на вказаному відрізку шляху діяла розмітка 1.3, а тому водій автомобіля ВАЗ 2110 д.н. НОМЕР_2 не зобов`язаний був виходити з можливості грубого порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_2 , тобто він не передбачав, не зобов`язаний був і не мав можливості передбачити, що автомобіль Opel Insignia, всупереч вимогам ПДР, буде намагатись здійснити розворот у невстановленому місці, через подвійну суцільну лінію розмітки.
Відповідно до п. 1.4 Правил дорожнього руху, водій ОСОБА_1 вправі був розраховувати на те, що водій ОСОБА_2 не буде здійснювати маневру, з грубим порушенням вимог Правил дорожнього руху, не переконавшись також в тому, що це буде небезпечним для інших учасників дорожнього руху, тобто створить аварійну ситуацію.
Таким чином апеляційний суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_2 , створивши своїми діями небезпеку для ОСОБА_1 , мав більше можливостей уникнути зіткнення, утримавшись від здійснення протиправного маневру, проте цього не зробив. Він розпочав і продовжував маневрувати автомобілем, не переконавшись у безпечності руху, як на початку руху, так і під час руху. 
На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції передчасно дійшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.
Таким чином, з протоколу про адміністративне правопорушення та наданих доказів в підтвердження вини, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності слідує, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає до задоволення, оскаржувана постанова суду першої інстанції скасуванню.
Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП - за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову.
Згідно ст. 38 КУпАП, якщо справа про адміністративне правопорушення підвідомча суду, то стягнення може бути накладено не пізніше як три місяці з дня вчинення правопорушення.
Як вбачається з матеріалів справи, адміністративне правопорушення було вчинено 07 лютого 2018 року, тобто на час розгляду апеляційної скарги, а саме 30 травня 2018 року - пройшло більше трьох місяців.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП - провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Оскільки точкою відліку строку давності притягнення до адміністративної відповідальності є день вчинення правопорушення та встановлено, що пройшло три місяці з дня вчинення правопорушення, а тому провадження по даній справі підлягає закриттю.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 – задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Генічеського районного суду Херсонської області від 25 вересня 2020 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_2 у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
       Постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 25 вересня 2020 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП відносно  ОСОБА_2 у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення – скасувати.
       Постановити нову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
       Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_2 на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення, оскарженню не підлягає.

Суддя: