ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" листопада 2020 р.                                                        Справа №914/2642/19
Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:
Головуючого - судді                                                            О.В. Зварич
суддів                                                                                В.М. Гриців
О.П. Дубник
секретар судового засідання М.С. Кіра,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (надалі АТ КБ «ПриватБанк») б/н та дати (вх.  № 01-05/1901/20 від 30.06.2020 року) 
на рішення господарського суду Львівської області від 26.05.2020 року (суддя З.В.  Горецька; повний текст рішення складено 02.06.2020 року)
у справі № 914/2642/19
за позовом: АТ КБ «ПриватБанк»
до відповідача-1: Державного підприємства «Боринське лісове господарство» (надалі ДП  «Боринський лісгосп»)
до відповідача-2: ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 )
про стягнення 646003,17 грн. (згідно заяви про зменшення позовних вимог - 482554,60  грн.),

за участю:
від позивача: Деркач О.Р. - адвокат (довіреність №3222-К-Н-О від 25.07.2019 року);
від відповідача-1: Симканич В.В. - адвокат (ордер серія ЛВ №143185 від 21.09.2020 року);
від відповідача-2: не з`явився,
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції

17.12.2019 року АТ КБ "Приватбанк" звернувся до господарського суду Львівської області з позовом до ДП «Боринський лісгосп» та ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за договором б/н від 05.04.2011 року в розмірі 482554,60 грн. (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 20.05.2020 року) (а.с.6-10, 172, т.1).    
Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання договору банківського обслуговування б/н від 05.04.2011 року позивач надав відповідачу-1 кредитний ліміт в розмірі 820000,00 грн. Відповідно до укладеного між АТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 договору поруки № POR1414739918175 від 31.10.2014 року, відповідач-2 надав поруку за виконання зобов`язань відповідачем-1, які випливають з кредитного договору. Відповідач-1 належним чином не виконав своїх договірних зобов`язань щодо погашення кредиту, у зв`язку з чим станом на 19.05.2020 року заборгованість за договором б/н від 05.04.2011 року становить 482554,60 грн. 
Рішенням господарського суду Львівської області від 26.05.2020 року у справі №914/2642/19 (суддя З.В. Горецька) частково задоволено позов АТ КБ «ПриватБанк». Стягнуто з Державного підприємства «Боринське лісове господарство» на користь АТ  КБ  «ПриватБанк» 482554,60 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 7238,32  грн. судового збору. Відмовлено в позові до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на суму 482554,60 грн. та витрат по сплаті судового збору.
В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що 05.04.2011 року ДП  «Боринське лісове господарство» (Клієнт) приєднався до умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на сайті банку http://pb.ua, чим уклав із банком кредитний договір. На виконання умов даного договору позивач надав відповідачу-1 на поточний рахунок №  НОМЕР_1 кредитний ліміт у розмірі 820000,00 грн. Однак, обов`язок щодо погашення заборгованості за тілом кредиту відповідач-1 своєчасно та в повному обсязі не виконав, у зв`язку з чим заборгованість за тілом кредиту становить 482554,60 грн. Крім того, 31.10.2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк», який в подальшому перейменовано на АТ КБ «Приватбанк» (Кредитор) та ОСОБА_1 (Поручитель) укладено договір поруки № POR1414739918175, предметом якого є надання поруки Поручителем перед Кредитором за виконання ДП «Боринське лісове господарство» зобов`язань за угодами-приєднаннями до розділу 3.2.1 «Кредитний ліміт «Умови та правила надання банківських послуг» (що діяли на момент укладення договору поруки) по сплаті кредиту в розмірі 50000,00 грн. Суд встановив, що договір поруки було підписано його сторонами із використанням електронного цифрового підпису. При цьому, суд вказав про відсутність об`єктивної можливості встановити факт підписання договору поруки відповідачем-2 ОСОБА_1 саме як фізичною особою чи як директором ДП "Боринське лісове господарство" та визначити наявність чи відсутність волевиявлення ОСОБА_1 на укладення договору поруки. Тому суд дійшов висновку, що позивач не набув права вимоги до ОСОБА_1 як солідарного боржника щодо погашення заборгованості за кредитним договором у сумі заявлених позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу на рішення господарського суду Львівської області від 17.12.2019 року у справі №914/1266/19. Просить скасувати зазначене судове рішення в частині відмови у солідарному стягненні з ОСОБА_1 боргу та прийняти в цій частині нове рішення, яким задоволити позовні вимоги. Скаржник вважає рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості в солідарному порядку ухваленим без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів у справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права. Стверджує, що свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. Разом з тим, обов`язок щодо погашення заборгованості за тілом кредиту відповідач-1 своєчасно та в повному обсязі не виконав. Звертає увагу на те, що на момент розгляду справи в суді першої інстанції у відповідача-1 наявна заборгованість в розмірі 482554,60 грн., яку просить стягнути солідарно з двох відповідачів. 

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідач-1 у відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення господарського суду Львівської області від 17.12.2019 року у справі №914/1266/19 законним та обґрунтованим. Звертає увагу на те, що поручитель не надавав згоди на збільшення кредитного ліміту до 820000,00 грн. просить залишити без змін оскаржуване рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу - без задоволення. Судові витрати по справі, включаючи витрати відповідача-1 на професійну правничу допомогу, покласти на позивача.
Відповідач-2 у відзиві на апеляційну скаргу повністю заперечує проти доводів скаржника. Зокрема зазначає, що відповідно до договору поруки від 31.10.2014 року, взяв на себе зобов`язання, як поручитель, по кредиту відповідача-1 в сумі 50000,00 грн. При цьому, ціна даного позову - 482554,60 грн. Відповідач-2 стверджує, що на момент звернення до суду з даним позовом договір поруки є припиненим в силу ч.1 ст. 559 ЦК України. Покликається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 року у справі №910/13109/18. Просить залишити без змін рішення господарського суду Львівської області від 17.12.2019 року у справі №914/1266/19, апеляційну скаргу АТ  КБ  «ПриватБанк» - без задоволення.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав доводи, наведені у апеляційній скарзі.
Представник відповідача-1 просив залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду, апеляційну скаргу - без задоволення. 
Відповідач-2 не делегував свого представника в судове засідання. Про причини неявки не повідомив.
З`ясовуючи обставини про обізнаність відповідача-2 з датою, часом та місцем розгляду справи суд встановив таке.
Ухвала Західного апеляційного господарського суду від 05.10.2020 року про відкладення розгляду справи №914/2642/19 на 02.11.2020 року об 11 год. 30 хв. оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень України (№92067877), тобто є загальнодоступною.
Також суд враховує, що відповідачу-2 було вручено ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 27.08.2020 року про відкриття апеляційного провадження та призначення цієї справи до розгляду на 05.10.2020 року об 11 год. 30 хв. (рекомендоване поштове відправлення № 7901011086155).
Учасники справи зобов`язані з розумним інтервалом часу самі цікавитись провадженням у їх справі, добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Суд не визнавав обов`язковою явку в судове засідання учасників справи. 
Отже, відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, справу може бути розглянуто при відсутності відповідача-2.

Обставини справи

05.04.2011 року ДП "Боринське лісове господарство" (клієнт) підписало заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Згідно з цією заявою клієнт приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, погодився з названими Умовами, що розміщені на офіційному  сайті ПриватБанку www.privatbank.ua, тарифами Банку, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування №б/н від 05.04.2011 року (а.с. 27, т.1). 
Відповідно до п. 3.18.1.3 розділу 3.18 Умов кредит надається в обмін на зобов`язання клієнта з повернення кредиту, сплаті відсотків та винагороди.
Положеннями п. 3.18.1.6 розділу 3.18 Умов встановлено, що ліміт може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг, в разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши Угоду, клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет  клієнт  банк, sms-повідомлення або інших).
Проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту проводиться Банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до «Умов та правилами надання банківських послуг» (або у формі «заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки», або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі) (п.  3.18.1.8 розділу 3.18 Умов).
За пунктом 3.18.2.2.3 розділу 3.18 Умов клієнт зобов`язаний виробляти погашення кредиту, отриманого в межах встановленого ліміту, не пізніше терміну закінчення періоду безперервного користування кредитом, установленого пунктом 3.18.1.11.
Пунктом 3.18.1.11 розділу 3.18 Умов передбачено, що період безперервного користування «кредитним лімітом на поточному рахунку» - не більше 35 днів.
У відповідності до пункту 3.18.4.1.3 розділу 3.18 Умов у разі непогашення кредиту продовж 90 днів з дати закінчення періоду, у який дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якій дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов`язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними.
Під «непогашенням кредиту» мається на увазі невиникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня (пункт 3.18.4.1.4 розділу 3.18 Умов).
На виконання умов договору позивач відкрив відповідачу-1 рахунок № НОМЕР_1 та станом на 14.09.2018 року встановив кредитний ліміт у загальному розмірі 820000,00 грн, що підтверджується довідкою про розмір встановленого кредитного ліміту за №08.7.0.0.0/191111135538 від 11.11.2019 року (а.с.38, т.1).
У свою чергу, відповідач-1 взяв на себе зобов`язання здійснити повернення кредитних коштів разом із сплатою відсотків за користування кредитом, комісії за користування кредитом та пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, які передбачені умовами договору №б/н від 05.04.2011 року.
Як вбачається із виписок по рахунку № НОМЕР_1 , а також наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 05.04.2011 року, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем-1 своїх договірних зобов`язань, виникла заборгованість за кредитом у сумі 482554,60 грн. (а.с. 39-54, 173-181, т.1).
31.10.2014 року між ОСОБА_1 (поручитель) та ПАТ КБ «ПриватБанк» (кредитор), яке в подальшому перейменовано на АТ КБ «ПриватБанк», укладено договір поруки № POR1414739918175 (а.с. 55-56, т.1). 
Згідно з п. 1.1 предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ДП «Боринське лісове господарство (боржник) зобов`язань за угодами-приєднання до: 
1.1.1 розділу 3.2.1. «Кредитний ліміт» Умов та правил надання банківських послуг (далі - Угода 1) по сплаті:
а) процентної ставки за користування кредитом:
- за період користування кредитом згідно п. 3.2.1.4.1.1 «Угоди 1» - 0 % річних;
- за період користування кредитом згідно п. 3.2.1.4.1.2 «Угоди 1» - 36 % річних;
- за період користування кредитом згідно п. 3.2.1.4.1.3 «Угоди 1» - 56 % річних;
б) комісійної винагороди згідно п. 3.2.1.1.17 «Угоди 1» в розмірі 3 % від суми перерахувань;
в) винагороди за використання ліміту відповідно до пункту 3.2.1.4.4 «Угоди 1» першого числа кожного місяця в розмірі 0,9 % від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць;
г) кредиту в розмірі 50 000,00 грн.
Якщо під час виконання «Угоди 1» зобов`язання боржника, що забезпечені цим договором, збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, останній при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за «Угодою 1» в розмірі таких збільшень. Додаткових узгоджень про такі збільшення з поручителем не потрібно.
1.1.2 до розділу 3.2.2. «Кредит за послугою «Гарантовані платежі» Умов та правил надання банківських послуг (далі - Угода 2) по сплаті:
а) процентної ставки за користування кредитом:
- за період користування кредитом згідно    п. 3.2.2.2    «Угоди 2» - 36 % річних;
- за період користування кредитом у разі прострочки згідно п. 3.2.2.2    «Угоди 2» -  56 % річних;
б) винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодовувати збитки у відповідності, порядку та строки, зазначені в «Угоді 2»;
в) кредиту в розмірі 50 000,00 грн.
Якщо під час виконання «Угоди 2» зобов`язання боржника, що забезпечені цим договором збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, останній при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за «Угодою 2» в розмірі таких збільшень. Додаткових узгоджень про такі збільшення з поручителем не потрібно.
Відповідно до п.1.2 договору поруки № POR1414739918175 від 31.10.2014 року поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за «Угодою 1 та Угодою 2» в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно цього пункту поручитель відповідає перед кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності. 
Згідно з п. 1.3 договору поруки поручитель з умовами «Угоди 1 та Угоди 2» ознайомлений.
У випадку невиконання боржником зобов`язань за «Угодою1 і/або Угодою 2», боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п. 1.5 договору поруки). 
Внаслідок неналежного виконання відповідачем-1 своїх зобов`язань за договором банківського обслуговування №б/н від 05.04.2011 року в частині своєчасного повернення кредиту, позивач просить стягнути солідарно з відповідача-1 та відповідача-2, заборгованість за кредитом в сумі 482554,60 грн. (з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 20.05.2020 року) (а.с. 172, т.1).
   
Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні  договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 Цивільного кодексу України).
За приписами частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Як встановлено судом першої та апеляційної інстанцій 05.04.2011 року відповідач-1 підписанов заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Згідно з цією заявою клієнт приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, погодився з названими Умовами, що розміщені на офіційному  сайті ПриватБанку www.privatbank.ua, тарифами Банку, чим уклав із Банком кредитний договір №б/н від 05.04.2011 року.
Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України унормовано за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина 1 статті  509 ЦК України). 
Статтею 526 Цивільного кодексу, яка кореспондується з нормами статті 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов договору позивач відкрив відповідачу-1 рахунок № НОМЕР_1 та станом на 14.09.2018 року встановив кредитний ліміт у загальному розмірі 820000,00 грн.
Разом з тим, обов`язок щодо погашення кредиту відповідач-1 своєчасно та в повному обсязі не виконав, у зв`язку з чим заборгованість за тілом кредиту становить 482554,60  грн.
Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).
За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1  ст.612 Цивільного кодексу України).
З аналізу вищеописаних правових норм та матеріалів даної справи, зважаючи на наявність простроченої заборгованості відповідача-1 перед Банком по поверненню кредитних коштів, колегія суддів констатує наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача-1 заборгованості по кредиту в розмірі 482554,60  грн., яка документально підтверджена та відповідачем-1 не спростована.
Колегія суддів зазначає, що рішення господарського суду Львівської області від 26.05.2020 року у справі № 914/2642/19 в цій частині позовних вимог не оскаржується.
Щодо позовних вимог про солідарне стягнення з відповідача-2 - ОСОБА_1 заборгованості за договором б/н від 05.04.2011 року у розмірі 482554,60  грн., суд апеляційної інстанції враховує таке. 
Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України (в редакції на час укладення договору поруки) передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Відповідно до частин 1, 2 статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.
Частинами 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
За приписами частини 1 статті 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Як підтверджено матеріалами справи та про що зазначалось вище, 31.10.2014 року між ОСОБА_1 (поручитель) та ПАТ КБ «ПриватБанк» (кредитор) укладено договір поруки № POR1414739918175. Предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ДП «Боринське лісове господарство» (боржник) зобов`язань за угодами-приєднання до: 
1.1.1 розділу 3.2.1 «Кредитний ліміт» Умов та правил надання банківських послуг, далі Угода 1;
1.1.2 до розділу 3.2.2 «Кредит за послугою «Гарантовані платежі» Умов та правил надання банківських послуг «Угода 2».
Надавши оцінку умовам договору поруки № POR1414739918175 від 31.10.2014 року, колегія суддів дійшла висновку, що з системного аналізу всіх умов названого договору неможливо встановити, яке ж саме основне зобов`язання забезпечене порукою, оскільки з наданого договору неможливо встановити ані правочин, який, як основне зобов`язання забезпечене порукою, ані поточний рахунок, на який надається така послуга, як кредитний ліміт. Лише визначено особу, первинні зобов`язання якої забезпечені порукою.
Таким чином встановивши, що позивачем не доведено факту забезпечення на підставі договору поруки № POR1414739918175 від 31.10.2014 року зобов`язань відповідача-1 саме за договором банківського обслуговування б/н від 05.04.2011 року, колегія суддів вважає, що у позивача відсутні підстави вимагати стягнення з відповідача-2 заборгованості відповідача-1 за вказаним договором банківського обслуговування, як солідарного боржника.
Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного суду від 31.07.2019 року у справі № 922/2913/18. 
З врахуванням вищеописаних норм права та обставин справи, колегія суддів констатує відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості ДП «Боринське лісове господарство» за договором банківського обслуговування б/н від 05.04.2011 року, як солідарного боржника.
Водночас, суд апеляційної інстанції вважає необгрунтованими твердження відповідачів про те, що договір поруки № POR1414739918175 від 31.10.2014 року є припиненим, оскільки п. 4.1 названого договору сторони взаємно домовились, що порука за цим договором припиняється через 15 років після укладення цього договору. У випадку виконання боржником та/або поручителем всіх зобов`язань за «Угодою 1 і/або Угодою 2» цей договір припиняє свою дію.
Отже, хибними є доводи відповідачів про те, що договір поруки №  POR1414739918175 від 31.10.2014 року є припиненим.
Також колегія не погоджується з висновком місцевого господарського суду про неможливість визначити наявність чи відсутність волевиявлення ОСОБА_1 на укладення договору поруки, оскільки у відзиві на позовну заяву (вх. № 2134/20 від 15.01.2020 року) відповідач-2 підтвердив обставину про наявність у нього зобов`язань за договором поруки № POR1414739918175 від 31.10.2014 року.
Разом з тим, не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з`ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча б відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення.
За приписами статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи.
Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення господарського суду Львівської області від 26.05.2020 року у справі №  914/2642/19 необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» б/н та дати (вх.  № 01-05/1901/20 від 30.06.2020 року) залишити без задоволення, рішення господарського суду Львівської області від 26.05.2020 року у справі № 914/2642/19 - без змін.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.
Справу повернути в господарський суд Львівської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя                                                                                О.В. Зварич

Суддя                                                                                                     В.М. Гриців

        Суддя                                                                                                    О.П. Дубник