УХВАЛА

10 листопада 2020 року 
м. Київ
справа № 826/7592/18
адміністративне провадження № К/9901/17266/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Желєзного І.В.,
суддів: Берназюка Я.О.,  Коваленко Н.В., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 грудня 2019 року 
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2020 року 
у справі №826/7592/18
за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
до Прем`єр-міністра України Гройсмана Володимира Борисовича, Кабінету Міністрів України 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
Позивачі звернулися до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Прем`єр-міністра України Гройсмана Володимира Борисовича, Кабінету Міністрів України, в якому просили:
- визнати протиправними рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень Прем`єр-міністра України та Кабінету Міністрів України - постанову Kабінету Міністрів України від 14 березня 2018 року № 170 "Деякі питання виплати у 2018 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", учасникам війни та колишнім в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, особам, які були насильно вивезені на примусові роботи, дітям партизанів, підпільників, інших учасників боротьби з націонал-соціалістським режимом у тилу ворога" - 525,00 гривень;
- зобов`язати суб`єктів владних повноважень Прем`єр-міністра України                    Гройсмана В.Б. та Кабінет Міністрів України внести зміни до постанови Kабінету Міністрів України від 14 березня 2018 року № 170 "Деякі питання виплати у 2018 році разової грошової допомоги, передбаченої статтею 14 Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту": учасникам війни та колишнім в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, особам, які були насильно вивезені на примусові роботи, дітям партизанів, підпільників, інших учасників боротьби з націонал-соціалістським режимом у тилу ворога - 4119 гривень;
- зобов`язати Прем`єр-міністра України Гройсмана В. Б та Кабінет Міністрів України провести відповідний перерахунок і виплатити позивачам учасникам війни особам з інвалідністю 1, 2 групи недоплачену суму щорічної разової допомоги до 05 травня 2018 року, відповідно до вимог ст. 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в розмірі по 3594,00 гривень кожному;
- зобов`язати Прем`єр-міністра України Гройсмана В.Б. та Кабінет Міністрів України провести економічно-юридичний правовий аналіз аналогічних постанов Kабінету Міністрів України до 05 травня 2015-2017 років, які суперечать вимогам статті                   14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та провести відповідний перерахунок і відповідні доплати кожному з позивачів учасникам війни особам з інвалідністю 1, 2 групи.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 грудня 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від               13 травня 2020 року, у задоволенні позову відмолено.
22 червня 2020 року до Великої Палати Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від      14 грудня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2020 року у справі №826/7592/18.
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 24 червня 2020 року касаційну скаргу передано до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
14 липня 2020 року до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 грудня 2019 року  та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2020 року у справі №826/7592/18.
Ухвалою від 13 серпня 2020 року Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду залишив без руху касаційну скаргу у зв`язку із її невідповідністю вимогам ст. 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки в такій необґрунтовано наявність підстав касаційного оскарження згідно із ч. 4 ст. 328 КАС України.
На виконання вимог вищезазначеної ухвали, скаржник надіслав до суду клопотання із обґрунтованям підстав касаційного оскарження.
Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) ст.  328 цього Кодексу підстави (підстав).
Приписами ч. 4 ст. 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 353 цього Кодексу.
В обґрунтування касаційної скарги скаржники посилаються на  правові позиції Верховного Суду, які викладені у постановах від 27 червня 2018 року у справі №294/220/14-ц та від 21 січня 2020 року у справі №820/5483/17. 
Посилання скаржника на правові позиції Верховного Суду, які викладені у постановах від 27 червня 2018 року у справі №294/220/14-ц та від 21 січня 2020 року у справі №820/5483/17 є безпідставними, оскільки такі судові рішення стосуються оцінки судом інших фактичних обставин та не спростовують висновки суду апеляційної інстанції у цій справі.
Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно із приписами Бюджетного кодексу України саме Кабінет Міністрів України визначає порядок та розмір разової допомоги до 05 травня виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом у постановах від                        03 квітня 2018 у справі № 520/14823/16-а, від 28 серпня 2018 року у справі №713/514/17 та від 13 листопада 2019 року у справі № 552/5692/16-а.
У касаційній скарзі наявні посилання на фактичні обставини справи та зазначено що оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень у розумінні ч. 4             ст.  328 КАС України.
Також, Суд вважає за необхідне зазначити, що посилання скаржника на принципи права (зокрема, принцип правової визначеності та принцип правової держави) не є достатньою підставою для відкриття касаційного провадження.
Отже, станом на даний час вимоги ухвали про залишення касаційної скарги без руху щодо обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження згідно з ч. 4 ст. 328 КАС України скаржником не виконані.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 169 та ч. 2 ст. 332 КАС України касаційна скарга повертається особі, яка її подала, якщо зазначеною особою не усунуто недоліки касаційної скарги, залишеної без руху, у встановлений судом строк.
За таких обставин, касаційна скарга не приймається до розгляду і підлягає поверненню особі, яка її подала.
Повернення Верховним Судом касаційної скарги з огляду на невиконання скаржником вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху, не є обмеженням доступу до суду, яке гарантоване п. 8 ч. 2    ст. 129 Конституції України. 
Також колегія суддів зазначає, що у межах розумного строку та при дотримані всіх вимог процесуального закону заявник має право на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, що забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в ухвалах від 08 вересня 2020 року у справи №480/3156/19, від 09 вересня 2020 року у справі №640/21299/19 та від                   21 вересня 2020 року у справі №320/1419/19.
Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Відмовити у прийнятті касаційної скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 грудня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2020 року у справі №826/7592/18 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Прем`єр-міністра України Гройсмана Володимира Борисовича, Кабінету Міністрів України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Повернути касаційну скаргу особі, яка її подала.
Надіслати учасникам справи копію ухвали про повернення касаційної скарги.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді 	 І.В. Желєзний  	
          	 Я.О. Берназюк Н.В. Коваленко