УХВАЛА

29 жовтня 2020 року 
Київ

справа №9901/338/20
адміністративне провадження №П/9901/338/20

Cуддя Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді Кашпур О.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Президента України Зеленського Володимира Олександровича про припинення повноважень,  
у с т а н о в и в :
До Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції 26 жовтня 2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до Президента України Зеленського Володимира Олександровича (далі - Президент України Зеленський В.О., відповідач), у якій позивач просить ухвалити рішення, яким: припинити повноваження Президента України Зеленського В.О. і конфіскувати в нього атрибути влади та інше; призначити через Центральну виборчу комісію позачергові вибори Президента України. 
Позов мотивовано, зокрема тим, що Верховна Рада України 31 жовтня 2019 року законопроєктом №2283 внесла зміни до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», а Президент України Зеленський В.О., підписавши його, порушив рішення Конституційного Суду України від 17 липня 2018 року №6-р/2018 і обмежив у правах на отримання додаткової пенсії біля двох мільйонів громадян України, які із них біля ста тисяч інвалідів-чорнобильців, у тому числі і позивача. Також це порушення повторилося при прийнятті бюджету України на 2020 рік, оскільки відповідач 14 листопада 2019 року підписав Закон України №294-ІХ «Про Державний бюджет України на 2020 рік».
Позивач посилається на неприпустимість того, щоб гарант Конституції України сам її порушував, що дає йому підстави вважати, що він проживає не в правовій державі Україна. 
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Завданням адміністративного судочинства в силу частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Згідно із частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Вичерпний перелік публічно-правових справ, на які не поширюється юрисдикція адміністративних судів, визначено в частині другій статті 19 КАС України, відповідно до якої юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи: 1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; 2) що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства; 3) про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом; 4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) громадського об`єднання, саморегулівної організації віднесені до його (її) внутрішньої діяльності або виключної компетенції, крім справ у спорах, визначених пунктами 9, 10 частини першої цієї статті.
За змістом частини четвертої статті 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи, зокрема щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Президента України.
Особливості провадження у справах щодо оскарження, серед іншого, актів, дій чи бездіяльності Президента України визначені статтею 266 КАС України. 
За принципом поділу державної влади в України, закріпленому в статті 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів              України.
Згідно з частиною першою статті 93 Конституції України право законодавчої ініціативи у Верховній Раді України належить Президентові України, народним депутатам України та Кабінету Міністрів України.
Повноваження Президента України визначені виключно Конституцією України, статтею 94 якої передбачено таке.
Закон підписує Голова Верховної Ради України і невідкладно направляє його Президентові України. 
Президент України протягом п`ятнадцяти днів після отримання закону підписує його, беручи до виконання, та офіційно оприлюднює його або повертає закон зі своїми вмотивованими і сформульованими пропозиціями до Верховної Ради України для повторного розгляду.
У разі якщо Президент України протягом встановленого строку не повернув закон для повторного розгляду, закон вважається схваленим Президентом України і має бути підписаний та офіційно оприлюднений.
Якщо під час повторного розгляду закон буде знову прийнятий Верховною Радою України не менш як двома третинами від її конституційного складу, Президент України зобов`язаний його підписати та офіційно оприлюднити протягом десяти     днів. У разі якщо Президент України не підписав такий закон, він невідкладно офіційно оприлюднюється Головою Верховної Ради України і опубліковується за його підписом.
Закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.
Пунктами 29 та 30 частини першої статті 106 Конституції України встановлюються повноваження Президента України підписувати закони, прийняті Верховною Радою України, або здійснювати право вето щодо прийнятих Верховною Радою України законів (крім законів про внесення змін до Конституції України) з наступним поверненням їх на повторний розгляд Верховної Ради України.
Наведені приписи Конституції України надають Президенту як главі держави дискреційне (самостійне) право на вирішення кола питань в межах закону. Тобто дискреційні повноваження дають можливість на власний розсуд (без узгодження) визначати зміст рішення або вибрати один з кількох варіантів рішення.
У рішенні Конституційного Суду України від 11 березня 2003 року №6-рп/2003                 у справі за конституційним поданням 73 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) здійсненого Президентом України права вето стосовно прийнятого Верховною Радою України Закону України «Про внесення змін до статті 98 Конституції України» та пропозицій до нього (справа щодо права вето на закон про внесення змін до Конституції України) зазначено про те, що Президент України здійснює право вето стосовно прийнятого Верховною Радою України закону після одержання його для підписання на відповідній                     стадії законодавчого процесу. Це є конституційно-правовою формою участі Президента України в законодавчому процесі. Підписання або повернення закону         на повторний розгляд Верховної Ради України - виключне конституційне право Президента України.
Отже, діяння Президента України, пов`язані з підписанням закону після його схвалення, оприлюдненням чи поверненням на реалізацію права вето щодо прийнятого Верховною Радою України закону, не відносяться до управлінських, а тому не підпадають під контроль суду адміністративної юрисдикції.
Таку правову позицію висловлено Великою Палатою Верховного Суду, зокрема                     у постановах від 05 лютого 2019 року в справі №9901/638/18 та від 01 липня                    2020 року в справі №9901/76/20. 
Як убачається зі змісту позовної заяви, підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з позовними вимогами щодо ухвалення рішення про припинення Президентом України Зеленським В.О. своїх повноважень з конфіскацією в нього атрибутів               влади та іншого і призначення позачергових виборів Президента України стали дії Президента України Зеленського В.О. щодо підписання відповідних законів, які,                на думку позивача, обмежують права певної категорії громадян на отримання додаткової пенсії. Водночас Президент України при підписанні законів чи при утриманні від їх підписання не виконує владних управлінських функцій, а відносини щодо підписання законів Президентом України є частиною єдиного законотворчого процесу, який включає всі стадії - від законодавчої ініціативи до оприлюднення закону, і юрисдикція адміністративних судів, у тому числі й Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції, не поширюється на справи в публічно-правових спорах фізичних чи юридичних                          осіб із Президентом України щодо вчинення ним дій чи бездіяльності в рамках процедури законотворчого процесу.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
За таких обставин і з огляду на приписи пункту 1 частини першої статті 170 КАС України, Суд відмовляє у відкритті провадження у справі, оскільки цей позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Водночас Суд зазначає, що розгляд таких спорів перебуває поза межами не лише юрисдикції адміністративних судів, а й не належить до юрисдикції жодного іншого суду, а тому підстави для роз`яснення позивачеві до суду якої юрисдикції належить вирішення цього спору відсутні.
Керуючись статтями 19, 22, 170, 248, 256, 266 КАС України,
у х в а л и в :
Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Президента України Зеленського Володимира Олександровича про припинення повноважень. 
Копію ухвали про відмову у відкритті провадження у справі разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачеві.
Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. 
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної               скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове               рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного провадження.
Суддя                                                                                                                               О.В. Кашпур