СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2020 р.                                                                        Справа № 922/4164/17  

Колегія суддів у складі:
головуючий суддя Россолов В.В., суддя Ільїн О.В. , суддя  Хачатрян В.С.,
за участю секретаря судового засідання  Ярош В.В.,
за участю:
представника ТОВ АФ "Подолівська" - Шпаковського Д.І., посвідчення №5223 від 31 жовтня 2018 року, ордер серія ХВ№0000201843 від 07 лютого 2019 року;
прокурора Прокуратури Харківської області – Ногіної О.М. посвідчення № 054876 від 18 січня 2020 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Заступника прокурора Харківської області (вх. №2085) на рішення Господарського суду Харківської області від 14 березня 2018 року у справі №922/4164/17 (суддя Шатерніков М.І., повний текст рішення складено та підписано 26 березня 2018 року)
за позовом ТОВ АФ "Подолівська", с. Барвінкове,
до 1.Барвінківського виконавчого комітету міської ради, м. Барвінкове,
2.Подолівської сільської ради с. Подолівка,
3.Філії комунального підприємства "Реєстраційно – інвентаризаційна служба" Опішнянської територіальної громади в Харківській області, с. Пархомівка,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів:
1.Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області, м. Харків,
2.Державна архітектурно-будівельна інспекція України , м. Київ,
про визнання права власності, -
                                         
ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2017 року ТОВ АФ "Подолівська" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до: Барвінківського виконавчого комітету міської ради; Подолівської сільської ради с. Подолівка; Філії комунального підприємства "Реєстраційно інвентаризаційна служба" Опішнянської територіальної громади в Харківській області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області; Державна архітектурно-будівельна інспекція України, про визнання права власності на перелічене в позові нерухоме майно.
Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для визнання за ним права власності в порядку статті 344 Цивільного кодексу України.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 14 березня 2018 року у справі №922/4164/17 позов задоволено; визнано право власності на перелічене в позові нерухоме майно.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для визнання за ТОВ АФ "Подолівська" права власності за набувальною давністю  в порядку статті 344 Цивільного кодексу України, оскільки:
-позивач був упевнений у правомірності заволодінням майном, оскільки у 2007 році уклав договори купівлі-продажу (добросовісність набуття)
-на час отримання спірних нежитлових приміщень ТОВ Агрофірма "Подолівська" вважало, що отримало ці нежитлові приміщення за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на них. 
-договори не були посвідчені нотаріально та не було проведено їх державну реєстрацію, а отже вони не є дійсними та не створили правових наслідків для його сторін (безтитульність володіння).
-володіння ТОВ АФ "Подолівська" приміщеннями здійснюється з 2007 року, тобто, понад 10 років.
Заступник прокурора Харківської області з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтуванні апеляційної скарги заперечує можливість визнання за ТОВ АФ "Подолівська" права власності за набувальною давністю  в порядку статті 344 ЦК України, оскільки спірне майно отримано позивачем на підставі цивільної угоди, а отже фактичне володіння не є безтитульним в розумінні даної норми кодексу.  Одночасно заступник прокурора Харківської області вказує про обрання позивачем неналежних відповідачів, з підстав фактичного  не оспорення ними наявності у позивача права власності на спірне майно, та недоведеності останнім обставини набуття права власності на спірне нерухоме майно.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25 квітня 2019 року у справі №922/4164/17 закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора на рішення Господарського суду Харківської області від 14 березня 2018 року у даній справі.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04 серпня 2020 року у справі №922/4164/17 касаційну скаргу заступника прокурора Харківської області задоволено, ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 25 квітня 2019 року у справі № 922/4164/17 скасовано, постановлено справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14 вересня 2020 року відкладено розгляд апеляційної скарги Заступника прокурора Харківської області на рішення Господарського суду Харківської області від 14 березня 2018 року у справі №922/4164/17 на 21 жовтня 2020 року о 12:00 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, м. Харків, проспект  Незалежності, 13, 1-й поверх, зал засідань № 132.

У судове засідання, яке відбулось 21 жовтня 2020 року, з`явився представник позивача та прокурор прокуратури Харківської області. Інші учасники справи у судове засідання не зявились, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи.

Проаналізувавши матеріали справи колегія суддів встановила такі обставини спору.
06 серпня 2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю агрофірма "Подолівська" (позивач) та фізичними особами було укладено Договір №2 щодо придбання у фізичних осіб, співвласників колективного майна, нерухомих приміщень по вулиці Скрипника в місті Барвінкове Барвінківського району Харківської області, а саме: виробничий будинок бригада №2) літера "А1" "Майстерня", площею 186,0 кв.м, літера "а" "Прибудова" площею 51,2 кв.м, літера "а1" "Прибудова" площею 117,2 кв.м, літера "Б" "Гараж" площею 1894,8 кв.м, літера "В" "їдальня" площею 156,2 кв.м, літера "в" "Крильце" площею 3,4 кв.м, літера "Г" "Погріб" площею 154,4 кв.м, літера "Д" "Погріб" площею 56,9 кв.м, літера "Е" "Ангар" площею 1800,0 кв.м, літера "Ж" "Цех" площею 144,0 кв.м, літера "З" "Літній душ" площею 3,9 кв.м, літера "Л" "Вбиральня" площею 1,0 кв.м, літера "К" "Пожежний резервуар" площею 36,0 кв.м, літера "М" "Оглядова яма" площею 15,6 кв.м, літера "N1" "Ворота" площею 48,0 кв.м, літера "N2" "Огорожа" площею 560,0 кв.м. 
Також, 06 серпня 2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю агрофірма "Подолівська" та фізичними особами було укладено Договір №5 щодо придбання у фізичних осіб нерухомих приміщень, а саме: нежитлове приміщення літера "А1" "Критий тік", площею 647,2 кв.м, літера "Б" "Склад", площею 1073,7 кв.м, літера "В" "Підвал", площею 88,0 кв.м, літера "Г" "Підсобне приміщення", площею 74,4 кв.м, літера "Д" "Склад", площею 744,3 кв.м, літера "д" "крильце" площею 3,7 кв.м, літера "д1" "крильце" площею 3,7 кв.м, літера "д2" "крильце" площею 4,3 кв.м, літера "Ж" "Склад", площею 928,3 кв.м по вул. Скрипника в місті Барвінкове Барвінківського району Харківської області; виробничий будинок приміщення ГММ літера "А1" "Приміщення ГММ", площею 40,3 кв.м, літера "а" "Крильце" площею 3,5 кв.м, літера "Б" "Вбиральня" 1,1 кв.м, резервуари 4 (чотири) штуки, резервуари 6 (шість) штук, бензоколонки 2 (дві) штуки, літера "N1" "Ворота" 8,5 кв.м, літера "N2" "Ворота" площею 8,5 кв.м, літера "N3" "Ворота" площею 8,5 кв.м, літера "N4" "Огорожа" площею 364,7 кв.м. по вул. Скрипника в місті Барвінкове Барвінківського району Харківської області; нежитлове приміщення літера "А1" "Майстерня", площею 310,0 кв.м, літера "а" "Котельня" площею 49,0 кв.м по вул. Центральній в селі Олександрівка Барвінківського району Харківської області.
Відповідні договори нотаріально не посвідчені та не проведена їх державна реєстрація, тобто сторони уклали договори № 2 та № 5 у простій письмовій формі.
07 серпня 2007 року сторонами договорів підписані відповідні акти прийому-передачі нежитлових приміщень, тобто продавці передали позивачу нежитлові приміщення та з цього часу позивач почав використовувати спірні приміщення для ведення своєї господарської діяльності.
Згідно платіжних відомостей (типова форма № 53) позивач сплатив покупцям вартість придбаного майна обумовлену у договорах (Том 1, а.с. 114-133).
Барвінківським комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації були виготовлені технічні паспорти на наступні об`єкти нерухомості із встановленням їх інвентаризаційної вартості:
-виробничий будинок бригада №2 - інвентаризаційна вартість - 40618,97 грн; Паспорт виготовлено станом на 25 квітня 2013 року;
-виробничий будинок - інвентаризаційна вартість - 18181,29 грн; Паспорт виготовлено станом на 25 березня 2013 року;
-виробничий будинок Майстерня - інвентаризаційна вартість - 4127,05 грн Паспорт виготовлено станом на 12 квітня 2016 року;
-виробничий будинок Приміщення ГММ - інвентаризаційна вартість - 2247,00 грн; Паспорт виготовлено станом на 25 квітня 2013 року.
Як зазначає у позовній заяві позивач, з моменту придбання приміщень, які є предметом цього спору, і по теперішній час позивач фактично відкрито володіє, користується,  доглядає за ними та утримує їх в належному стані за власні кошти на земельній ділянці, що необхідна для обслуговування цих будівель, але не може належним чином оформити документи на право власності на приміщення, у зв`язку із чим порушуються його законні права та інтереси, оскільки у нього відсутня можливість розпорядитися майном.
Зокрема, філією комунального підприємства "Реєстраційно-інвентаризаційна служба" Опішнянської територіальної громади в Харківській області було відмовлено товариству з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Подолівська" в державній реєстрації права власності на вищезазначені об`єкти нерухомості (рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 36518568, № 36517888, № 36517807, № 36516933).
Враховуючи наведене, а саме: факт добросовісного заволодіння майном, фактичне відкрите, добросовісне та безперервне користування майном більше десяти років (з 2007 року), та наявність певних правових підстав, позивач посилаючись, зокрема, на положення статті 344 Цивільногт кодексу України, вбачає підстави для визнання за ним права власності на ці об`єкти за набувальною давністю, що і є причиною спору.
Направляючи справу на новий розгляд Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду вказав про наявність підстава для представництва прокурором інтересів держави у даній справі на стадії апеляційного перегляду, у зв`язку з чим колегія суддів Східного апеляційного господарського суду апеляційний розгляд здійснює з врахуванням відповідної обставини як встановленої без повторного її дослідження.
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам колегія суддів зазначає про таке.
Предметом спору у даній справі є визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно.
Відповідно до     статті 328 Цивільного кодексу України     право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно з положеннями частин першої та четвертої     статті 344 Цивільного кодексу України     особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій     статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).
Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом     статті 2 Цивільного кодексу України     є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.
Проте не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним.
Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до     статті 344 Цивільного кодексу України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.
Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.
Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.
Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий).     
Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.
Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьої     статті 344 Цивільного кодексу України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга     статті 344 Цивільного кодексу України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.
Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у     Цивільному кодексі України     строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.
Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.
Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.
Дана правова позиція викладена в постанові Великої палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі №910/17274/17.
В даному випадку колегія суддів не погоджується з доводами апелянта, що   спірне майно отримано позивачем на підставі цивільних угод, а отже фактичне володіння не є безтитульним, оскільки договори купівлі-продажу №2 від 06 серпня 2007 року, №5 від 06 серпня 2007 року не були посвідчені нотаріально та не було проведено їх державну реєстрацію, а отже вони не є дійсними та не створили правових наслідків для його сторін.
В той же час колегія суддів звертає увагу, що обов`язковою підставою для набуття права власності за набувальною давністю є добросовісність заволодіння чужим майном. Тобто, об`єкт володіння повинен мати власника або бути  безхазяйним (який не має власника або власник якого невідомий), а заволодіння ним - правомірним, тобто за відсутності заперечення її фактичного власника щодо такого заволодіння.
Втім у даному спорі позивачем не надано доказів приналежності спірного майна фізичним особам, визначених у актах прийому-передачі нежитлових приміщень від 07 серпня 2007 року.
У тексті договору купівлі-продажу №2 від 06 серпня 2007 року, №5 від 06 серпня 2007 року зазначено, що нежитлові приміщення належать фізичним особам згідно рішення комітету співвласників майна. Однак позивачем не надано як відповідного рішення комітету співвласників майна, так і будь-яких інших належних доказів на підставі яких можна встановити набуття такими фізичними особами права власності на спірне майно.
Таким чином, з боку ТОВ АФ "Подолівська" не надано жодного доказу на підтвердження приналежності спірного майна визначеному колу осіб, а відтак не встановлено як реального власника майна або її безхазяйність, та не доведено правомірність заволодіння майном.
Вказане свідчить про недоведення ТОВ АФ "Подолівська" добросовісності заволодіння чужим майном, як підстави для набуття майна у власність в порядку статті 344 Цивільного кодексу України.
Ураховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги заступника прокурора Харківської області стосовно недоведеності ТОВ АФ "Подолівська" підстав для набуття майна у власність в порядку статті 344 Цивільного кодексу України, що виключає можливість задоволення позовних вимог.

З приводу аргументів апелянта стосовно обрання позивачем неналежних відповідачів, з підстав фактичного  не оспорення ними наявності у позивача права власності на спірне майно, колегія суддів зазначає про таке.
Згідно до висновку Великої палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 19 травня 2020 року, справа № 916/1608/18, провадження № 12-135гс19, за позовом про визнання права власності на будівлю, споруду, право на яку ні за ким не зареєстроване, належним відповідачем є власник земельної ділянки, на якій така будівля, споруда розташована.
Судове рішення про визнання права власності на будівлю, споруду є підставою для державної реєстрації права власності за позивачем (пункт 9 частини першої     статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"), якщо на момент такої реєстрації власником земельної ділянки, на якій розміщена будівля, споруда є відповідач, а право власності на будівлю, споруду ні за ким не зареєстроване.
Оскільки у даній справі спірні приміщення розміщені на території міста Барвінкове та села Олександрівка, яке підпорядковано Подолівській сільській раді, належними відповідача у спорі про визнання права власності на такі об`єкти є Барвінківська міська рада та Подолівська сільська рада.
В той же час,  у даній справі в якості першого відповідача визначено Виконавчий комітет Барвінківської міської ради, замість Барвінківської міської ради, що додатково свідчить про безпідставність позовних вимог в частині визнання права власності на нерухоме майно, розміщене на території Барвінківської міської ради.

Підсумовуючи вищевикладене колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає, що місцевим господарським судом не надано належної правової оцінки спірним правовідносинам та неправильно застосовано положення статті 344 Цивільного кодексу України, що спричинило неправильне вирішення даного спору.
У зв`язку з чим суд апеляційної інстанції дійшов висновку про правомірність апеляційної скарги заступника прокурора Харківської області, необхідність скасування рішення Господарського суду Харківської області від 14 березня 2018 року у справі №922/4164/17 та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні позову ТОВ АФ "Подолівська".
Керуючись ст.ст. 233, 240, 275, 277, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області задовольнити.
Рішення Господарського суду Харківської області від 14 березня 2018 року у справі №922/4164/17 скасувати.
Прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ АФ "Подолівська" с. Барвінкове до 1.Барвінківського виконавчого комітету міської ради, м. Барвінкове, 2.Подолівської сільської ради с. Подолівка, 3.Філії комунального підприємства "Реєстраційно – інвентаризаційна служба" Опішнянської територіальної громади в Харківській області, с. Пархомівка, про визнання права власності.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.
Повний текст постанови складено 23 жовтня 2020 року.

Головуючий суддя                                                                    В.В. Россолов

Суддя                                                                                           О.В. Ільїн  

Суддя                                                                                           В.С. Хачатрян