ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року 
м. Київ
справа №805/4039/17-а
адміністративне провадження №К/9901/58450/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого Тацій Л.В., 
суддів: Желєзного І.В., Стеценка  С.Г.,        -
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року (прийняте судом у складі судді Циганенка А.І.) та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2018 року (ухвалену судом у складі: головуючого судді Геращенка І.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Арабей Т.Г.) у справі за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» (далі - Уповноважена особа Фонду, Фонд, ПАТ «АКБ «Капітал» відповідно) Щадних Олександра Леонідовича, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,        -
ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила: 
- визнати протиправними дії відповідача щодо визнання нікчемним договору банківського вкладу №1/12/12m/0009 від 14.03.2014;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відшкодування позивачу банківського вкладу загальною сумою 132000,00 гривень;
- зобов`язати відповідача включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за договорами банківського вкладу:
№FiZ12.0363 від 19.01.2009 на суму 6000,00 гривень із процентною ставкою 25% річних,
№1/12/B11Chr/0062 від 16.01.2012 на суму 28000,00 гривень із процентною ставкою 11% річних,
№1/12/B13/0030 від 16.03.2012 на суму 28000,00 гривень із процентною ставкою 17% річних,
№1/12/12m/0009 від 14.03.2014 на суму 70000,00 гривень із процентною ставкою 25% річних;
- зобов`язати відповідача відшкодувати позивачу банківський вклад загальною сумою 132000,00 гривень.
На обґрунтування зазначила, що відповідач застосував до договору №  1/12/12m/0009 від 14.03.2014 року правову норму, яка не існувала на час укладення договору, оскільки частину 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» було доповнено пунктом 9 тільки 16.07.2015. Посилається на частину 1 статті 58 Конституції України, відповідно до якої, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Також зазначає, що для того щоб вважати або визначати договір нікчемним, необхідно застосовувати підстави для його нікчемності, які були передбачені законодавством на укладення такого договору. Станом на час укладення договору банківського вкладу від 14.03.2014 не існувало правових норм для визнання вказаного вкладу нікчемним з підстав, які були застосовані відповідачем. Також вважає, що відповідач визнаючи договори банківських вкладів від 19.01.2009, від 16.01.2012 та від 16.03.2012 на загальну суму 62      000 грн нікчемними, повинен був повернути вкладені позивачем грошові кошти відповідно до вказаних банківських вкладів на підставі приписів абзацу 2 частини 1 статті 216 Цивільного Кодексу України. Зазначає, що відповідач не заперечував факту внесення позивачем грошових коштів за договорами банківського вкладу. Також враховуючи те, що процедура виведення Банку з ринку розпочалася ще 21 липня 2015 року і позивача було включено до «Переліку вкладників станом на 30.10.2015 року, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб», відповідач безпідставно не відшкодував на користь позивача у 20-денний строк 70      000 грн за договором № 1/12/12m/0009 від 14.03.2014.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Донецький окружний адміністративний суд рішенням від 14 травня 2018 року відмовив у задоволенні позову.
Донецький апеляційний адміністративний суд постановою від 18 липня 2018 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з рішенням якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що висновок відповідача про нікчемність укладеного позивачем правочину з огляду на положення статей 203, 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), пункту 9 частини третьої статті 38 Закону України від 23  лютого 2012 року №  4452-VІ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»        (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон №  4452-VІ) є обґрунтованим, а отже в даному випадку на позивача не поширюються гарантії Фонду як на вкладника.
Крім того, позивачем не надано відповідних касових документів про внесення грошових коштів на вкладні (депозитні) рахунки, а наявність лише договорів не може свідчити про їх дійсність, оскільки у разі недодержання письмової договору банківського вкладу цей договір є нікчемним в силу закону.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
06 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою,  у якій просить рішення судів попередніх інстанції скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову.
У скарзі посилається на те, що суди неправильно застосувати норми матеріального права. Враховуючи те, що процедура виведення банку з ринку розпочалася ще 21  липня 2015 року, і її було включено до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, відповідач безпідставно не відшкодував їй їх у 20-денний строк.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 серпня 2018 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Гриців М.І., судді: Берназюк Я.О., Коваленко Н.В.
Верховний Суд ухвалою від 09 серпня 2018 року відкрив касаційне провадження.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 19 липня 2019 року на підставі розпорядження в.о. начальника управління забезпечення автоматизованого документообігу суду секретаріату Касаційного адміністративного суду від 18 липня 2019 року №      1024/0/78-19 визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя Тацій Л.В., судді: Желєзний І.В., Стеценко С.Г., справу передано головуючому судді.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
19 січня 2009 року між позивачем та Відкритим акціонерним товариством "Акціонерно-комерційний банк "Капітал" був укладений договір №FiZ12.0363 строкового банківського вкладу (депозиту) Пенсійно-Призовий (національна валюта України - гривня) на суму 6000,00 гривень із процентною ставкою 25% річних, на строк 12 місяців та 1 день з 19 січня 2009 року до 20 січня 2010 року.
16 січня 2012 року між позивачем та ПАТ "АКБ "Капітал" був укладений договір №1/12/B11Chr/0062 строкового банківського вкладу (депозиту) (національна валюта України - гривня) "Різдвяний подарунок" на суму 28        000,00 гривень із процентною ставкою 11% річних, на строк 2 місяці з 16 січня 2012 року до 16 березня 2012 року.
16 березня 2012 року між позивачем та ПАТ "АКБ "Капітал" був укладений договір №1/12/B13/0030 строкового банківського вкладу (депозиту) (національна валюта України - гривня) Пенсійно-Призовий на суму 28        000,00 гривень із процентною ставкою 17% річних, на строк 12 місяців + 1 день з 16 березня 2012 року по 15  березня 2013 року.
14 березня 2014 року між позивачем та ПАТ "АКБ "Капітал" був укладений договір №1/12/12m/0009 строкового банківського вкладу (депозиту) Пенсійно-Призовий (в національній валюті України - гривнях) на суму 60        000,00 гривень із процентною ставкою 25% річних, на строк 12 місяців + 1 день з 14 березня 2014 року по 15  березня 2015 року.
20 липня 2015 року Правлінням Національного Банку України прийнята постанова №        466/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Акціонерно-комерційний Банк "Капітал" до категорії неплатоспроможних".
20 липня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 140 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "АКБ "КАПІТАЛ", згідно з яким з 21  липня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію.
5 травня 2017 року позивач звернулася до уповноваженого на ліквідацію ПАТ "АКБ "Капітал" із заявою на відшкодування коштів за договорами банківських вкладів. В якій вимагала відшкодувати банківський вклад на загальну суму 122  000,00 гривень, а також проценти за договорами №FiZ12.0363 від 19.01.2009; №1/12/B11Chr/0062 від 16.01.2012; №1/12/B13/0030 від 16.03.2012; №1/12/12m/0009 від 14.03.2014.
23 червня 2017 року відповідач листом за №1/3118/11 повідомив позивача про те, що договір строкового банківського вкладу (депозиту) №1/12/12m/0009 від 14 березня 2014 року на суму 70        000,00 гривень визнано нікчемним на підставі пункту 9 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Питання про включення позивача до переліку вкладників ПАТ "АКБ "Капітал", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, буде прийнято після розгляду Вищим адміністративним судом України касаційної скарги по справі №        805/4956/15-а.
29 жовтня 2015 року Правлінням Національного Банку України прийнята постанова № 753 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Акціонерно-комерційний Банк «Капітал».
29 жовтня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 195 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "АКБ "Капітал" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким з 21 липня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію.
2 листопада 2015 року виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 196 "Про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ "АКБ "Капітал" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким уповноваженою особою Фонду з повноваженнями ліквідатора був призначений Щадних Олександр Леонідович .
19 жовтня 2017 року виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 4779 "Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ "АКБ "Капітал" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким строки ліквідації та повноваження на ліквідатора Щадних О.Л. продовжені до 29 жовтня 2018 року.
15 листопада 2017 року уповноваженою особою Фонду Щадних О.Л. був затверджений "Протокол комісії з перевірки заблокованих договорів банківського вкладу (депозиту) з вкладниками фізичними особами". Згідно з протоколом були внесені зміну до "Переліку вкладників станом на 30 жовтня 2015 року, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб". За №1608 обліковується вклад ОСОБА_1 на суму 70  468,64  гривень.
1 березня 2018 року листом за №27-4595/18 Фонд повідомив про включення до "Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами" позивача на одержання 70      468,64 гривень.
Позивач, не погоджуючись із визнанням нікчемним договору банківського вкладу від 14 березня 2014 року, звернулася до суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у межах доводів касаційної скарги перевірив постановлені у цій справі судові рішення, обговорив доводи касаційної скарги і дійшов висновку про таке.
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон №  4452-VI).
Частиною першою статті 3 Закону №  4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.
Згідно з положеннями статті 27 Закону №  4452-VI Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.
Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.
Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що держава гарантує фізичним особам, які на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, мали у такому банку вклад (від 10 грн), відшкодування суми коштів, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів ФГВФО у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200000 грн. Фактична виплата гарантованої суми відшкодування здійснюється ФГВФО відповідно до затверджених виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, сформованих на підставі переліку вкладників з визначенням суми відшкодування для кожного з них, що складаються уповноваженою особою Фонду.
Суд касаційної інстанції зауважує, що підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом №4452-VI щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи. При цьому, положення чинного законодавства не пов`язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів.
Частина друга статті 38 Закону № 4452-VI (в редакції, чинній на дату укладення договору банківського вкладу) визначає, що протягом 30 днів з дня початку тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити перевірку договорів (інших правочинів), укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення договорів (правочинів), виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку та які відповідають одному з таких критеріїв:
1) договори, за якими було або має бути здійснено відчуження (або передача в користування) майна банку на умовах, значно гірших за звичайні ринкові умови здійснення відповідних операцій;
2) договори про здійснення кредитних операцій, які передбачають надання клієнту пільг і які банк не уклав би за звичайних ринкових умов;
3) договори про здійснення кредитних операцій та інші господарські договори, що мають на меті штучне виведення активів банку внаслідок шахрайських дій та зловмисних намірів;
4) договори, що передбачають платіж чи операцію з майном з метою надання пільг окремим кредиторам банку;
5) договори (правочини) з пов`язаною особою банку, якщо така операція не відповідає вимогам законодавства України або загрожує інтересам вкладників і кредиторів банку;
6) господарські операції, де оплата значно перевищує реальну вартість товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком.
Згідно з частиною третьою вказаної статті встановлено, що договори, зазначені в частині другій цієї статті, є нікчемними. Уповноважена особа Фонду зобов`язана вжити заходів для витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами, а також має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням. У разі звернення до суду уповноваженої особи Фонду державне мито не сплачується.
З аналізу вищенаведеного слідує, що Уповноважена особа дійсно наділена правом перевірки вчинених (укладених) банком правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних, але це право не є абсолютним та кореспондується з обов`язком встановити обставини, з якими закон пов`язує нікчемність правочину. Висновок про нікчемність правочину має ґрунтуватися виключно на встановлених та доведених обставинах, які за законом тягнуть за собою застосування певних наслідків, зокрема щодо не включення особи до переліку вкладників банку для отримання в подальшому гарантованої суми вкладу.
Застосовуючи частину третю статті 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа, зобов`язані дотримуватися положень частини другої статті 19 Конституції України відповідно до якої, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Колегія суддів також враховує, що Інструкція про порядок виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, була затверджена рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб лише 26 травня 2016 року та набула чинності після її реєстрації у Міністерстві юстиції України 15 червня 2016 року, тобто після укладення спірного правочину (14.03.2014) та виникнення спірних правовідносин. Відтак, на момент прийняття рішення про визнання нікчемним правочину не було розроблено порядку здійснення уповноваженою особою Фонду повноважень щодо виявлення правочинів з ознаками нікчемності (порядку, строків проведення перевірки правочинів, форми та вимог до рішення за наслідками перевірки, порядок повідомлення вкладника тощо), а також застосування наслідків нікчемності.
З приводу посилань відповідача на надходження коштів на рахунок позивача внаслідок так званого "дроблення", що свідчить про нікчемність вчиненого позивачкою та банком правочину, то колегія суддів зазначає, що спеціальна підстава для визнання нікчемними договорів, які відповідають, умовній категорії "договори дроблення", з`явилася 12 серпня 2015 року одночасно з набранням чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку" від 16 липня 2015 року N 629-VIII.
Цим Законом частину третю статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" було доповнено спеціальним пунктом 9, який передбачає, таку підставу для нікчемності як "здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства". Спрямованість цих законодавчих змін на віднесення до категорії нікчемних, так званих, "договорів дроблення" підтверджується Пояснювальною запискою до проекту закону "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку" (реєстраційний N 2045а від 08 червня 2015 року), який був внесений Кабінетом Міністрів України. У цій Пояснювальній записці зазначено, що проект закону спрямований на, зокрема, розширення переліку підстав, за яких Фонд не відшкодовує кошти за вкладами, які мають ознаки "дроблення". Крім того, саме рішення Верховної Ради України про прийняття Закону N 629 було спрямоване на віднесення до категорії нікчемних, так званих, "договорів дроблення" і це підтверджується стенограмою засідання парламенту від 16 липня 2015 року.
Фактично під "дробленням" розуміється переказ депозитних коштів із одного рахунку, сума на якому перевищує гарантовану для відшкодування, на інші депозитні рахунки, як правило, новоутворені, в частинах, які підпадають під виплату Фондом гарантування вкладів.
Разом з тим, колегія суддів Верховного Суду зазначає, що спірні правовідносини виникли до внесення пункту 9 до частини третьої статті 38 Закону N 4452-VI. З огляду на що, застосування відповідачем цього пункту є безпідставним.
Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивачка є вкладником у розумінні приписів статті 2 Закону №4452-VI, вклад розміщено на рахунку в Банку до запровадження у ньому тимчасової адміністрації, а тому позивачка підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону №4452-VI. 
Разом із тим, судами встановлено, що 15 листопада 2017 року Уповноваженою особою Фонду прийнято рішення про зняття обмежень на здійснення ПАТ "АКБ "Капітал" операцій за договором №1/12/12m/0009 строкового банківського вкладу (депозиту) Пенсійно-Призовий (в національній валюті України - гривнях) від 14.03.2014 та затверджений «Протокол комісії з перевірки заблокованих договорів банківського вкладу (депозиту) з вкладниками фізичними особами», згідно з яким  позивача включено до "Переліку вкладників станом на 30 жовтня 2015 року, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб" за №1608.
На підставі інформації з програмного забезпечення банку встановлено, що в комірці «Останній рух коштів» договорів банківських вкладів №1/12/B11Chr/0062 від 16.01.2012 та №1/12/B13/0030 від 16.03.2012, кошти з банківських рахунків, відкритих за цими договорами, були перераховані на банківський рахунок, відкритий на підставі договору банківського вкладу №1/12/12m/0009 від 14.03.2014. Тому грошові кошти за договорами банківського вкладу №1/12/B11Chr/0062 від 16.01.2012 та №1/12/B13/0030 від 16.03.2012 не підлягають відшкодуванню за рахунок коштів Фонду. 
Крім того, за інформацією з програмного забезпечення банку договір банківського вкладу №FiZ12.0363 від 19.01.2009 на суму 6000,00 гривень не обліковується, оскільки строки давності за цим договором пройшли, відстежити рух коштів неможливо, а позивачем, як встановлено судами попередніх інстанцій, у цій частині позовних вимог не доведена наявність цих коштів на її рахунку відповідно до договору банківського вкладу від 19.01.2009 №  FiZ12.0363.
Враховуючи, встановлені судами обставини, а саме те, що на час розгляду справи в суді вже прийнято рішення про зняття обмежень на здійснення банком операцій за договором строкового банківського вкладу позивача від 14.03.2014 і її включено до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду за №   1608, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позову.
Щодо відмови у задоволенні позовної вимоги щодо визнання протиправними дій Уповноваженої особи Фонду щодо визнання нікчемним договору строкового банківського вкладу (депозиту), то колегія суддів зазначає таке.
Згідно частин 1, 2, 10 статті 38 Закону № 4452-VI Фонд (уповноважена особа) зобов`язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною 3 цієї статті.
За результатами перевірки, здійсненої відповідно до статті 38 Закону № 4452-VI, виявляються правочини, які є нікчемними на підставі закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа Фонду чи банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними.
Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення на підставі закону (частина 2 статті 215 Цивільного кодексу України та частина 3 статті 38 Закону № 4452-VI) незалежно від того, чи проведена передбачена частиною 2 статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів із затвердженням її результатів відповідною комісією. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом, який прийнято уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку.
Оскільки наказ (повідомлення) про нікчемність правочинів є внутрішнім документом банку, який приймається особою, що здійснює повноваження органу управління банку, він не створює жодних обов`язків для третіх осіб (у тому числі й вкладників банку), тому не може порушувати будь-які права таких осіб унаслідок прийняття цього наказу.
Встановлена правова природа згаданого повідомлення про нікчемність унеможливлює здійснення судового розгляду вимог про визнання протиправними дій уповноваженої особи Фонду щодо визнання нікчемним правочину за договором банківського вкладу, укладеного між позивачкою та Банком, відтак не може бути розглянута у судовому порядку (в тому числі в адміністративних, цивільних, господарських судах), а тому провадження у цій частині адміністративної справи підлягає закриттю.
Вказана правова позиція була викладена, зокрема, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 802/351/16-а.
Слід зазначити, що невідповідність висновків судів попередніх інстанцій зазначеним висновкам Верховного Суду не вплинула на правильність висновків судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.
За наведених обставин, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дії відповідача щодо визнання нікчемним договору банківського вкладу, а справа в цій частині - закриттю. У решті рішення судів попередніх інстанцій підлягають залишенню без змін.
Керуючись статтями 341, 344, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, - 
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2018 року у частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо визнання нікчемним договору банківського вкладу №  1/12/12m/0009 від 14.03.2014 - скасувати, а справу в цій частині закрити.
У решті рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін, з урахуванням мотивування, викладеного у цій постанові.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                           Л.В. Тацій
Судді          :                                                                                           І.В. Желєзний
                                                                                                                 С.Г. Стеценко