Постанова
Іменем  України 
 
13 листопада 2020 року
 
м. Київ
 
справа № 594/197/19
провадження № 61-19203св19 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
представник позивача - адвокат Берегуляк Володимир Федорович,
відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,
представник відповідача - Панченко Дмитро Вікторович,
третя особа - ОСОБА_2 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Борщівського районного суду Тернопільської області у складі судді Губіш О. А. від                20 травня 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду  у складі колегії суддів: Щавурської Н. Б., Сташківа О. З., Хоми М. В. від              10 вересня 2019 року,
ВСТАНОВИВ:
1.Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2019 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи»), третя особа - ОСОБА_2 , про визнання договорів припиненими, зняття обтяжень майнових прав на нерухомість, зобов`язання вчинити дії.
Позовна заява мотивована тим, що 13 вересня 2007 року між акціонерно-комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» (далі - АКБ                      «ТАС-Комерцбанк»)  та нею укладено кредитний договір                                     № 1907/0907/88-010 про надання кредиту на споживчі цілі у розмірі                     15 000 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних, на строк до 12 вересня 2017 року. Кредитні зобов`язання були забезпечені іпотечним договором, укладеним                          13 вересня 2007 року, відповідно до умов якого в іпотеку банку було передано нерухоме майно - квартира-магазин АДРЕСА_2 , належна на праві власності ОСОБА_3 , після смерті якого ІНФОРМАЦІЯ_1 предмет іпотеки успадкувала вона (дочка) та дружина померлого ОСОБА_2  28 листопада 2012 року право вимоги за зобов`язанням, яке виникло за кредитним договором від 13 вересня 2007 року                            № 1907/0907/88-010, відступлено ТОВ «Кредитні ініціативи». 
Позивач зазначала, що вона погасила всю заборгованість за кредитним договором, стягнуту з неї на підставі рішення суду від 30 квітня                   2015 року, що підтверджується винесеною державним виконавцем постановою про закінчення виконавчого провадження, однак ТОВ «Кредитні ініціативи» не визнає факт повного виконання кредитних зобов`язань.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд припинити дію кредитного договору № 1907/0907/88-010 від 13 вересня 2007 року, укладеного між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_1 ; датою прийняття рішення у справі припинити дію договору іпотеки від                     13 вересня 2007 року,  ВЕХ 943809 реєстр № 2747; датою прийняття рішення визнати припиненими договір факторингу № 15 від                                 28 листопада 2012 року, укладений між ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу виступало правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та договір факторингу від                    28 листопада 2012 року, укладений між ТОВ «Факторингова кампанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» в частині, що стосується прав вимоги за кредитним договором № 1907/0907/88-010 від                          13 вересня 2007 року; зняти обтяження майнових прав на нерухоме майно - квартиру-магазин АДРЕСА_2 , які виникли на підставі договору іпотеки від                  13 вересня 2007 року, що містяться у Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме: номер запису про обтяження: 5657357; дата, час державної реєстрації:                     13 вересня 2007 року 16:16:54; тип обтяження: заборона на нерухоме майно; підстава виникнення обтяження: договір іпотеки, ВЕХ943809 реєстр № 2747, виданий 13 вересня 2007 року приватним нотаріусом Прокопович Л. П.; номер запису про іпотеку: 5657437; дата, час державної реєстрації: 17 грудня 2012 року 14:20:56; зареєстровано: приватний нотаріус Гречана Р. Т., підстава обтяження: договір про передачу прав за іпотечним договором, 2187, 28 листопада 2012 року, виданий приватним нотаріусом Мироник О. В.; зобов`язати ТОВ «Кредитні ініціативи» видати підтверджуючий документ про одержання від ОСОБА_1 виконання зобов`язання в повному обсязі з умовами кредитного договору від 13 вересня 2007 року № 1907/0907/88-010.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від                                20 травня 2019 року позов     ОСОБА_1   задоволено частково.
Визнано дію кредитного договору № 1907/0907/88-010 від 13 вересня                  2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_1 припиненим.
Визнано дію договору іпотеки від 13 вересня 2007 року, ВЕХ 943809                        реєстр № 2747, припиненим.
Визнано договір факторингу № 15 від 28 листопада 2012 року, укладений між ВАТ «Сведбанк», яке є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та договір факторингу від                   28 листопада 2012 року, укладений між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» в частині, що стосується прав вимог за кредитним договором № 1907/0907/88-010 від 13 вересня                       2007 року, припиненими.
Знято обтяження майнових прав на нерухоме майно, що має такі характеристики: квартира-магазин, адреса: АДРЕСА_2 , номер РПВН: 12616669, які виникли на підставі договору іпотеки від 13 вересня                        2007 року, що містяться у Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме: номер запису про обтяження: 5657357; дата, час державної реєстрації: 13 вересня 2007 року 16:16:54; тип обтяження: заборона на нерухоме майно; підстава виникнення обтяження: договір іпотеки, ВЕХ 943809 № реєстру 2747, виданий 13 вересня 2007 року, видавник: приватний нотаріус Прокопович Л. П. Тернопільська обл., Борщівський р-н., й. Борщів, вул. Гетьмана Мазепи, 8/1; номер запису про іпотеку: 5657437; дата, час (державної реєстрації: 17 грудня 2012 року 14:20:56; зареєстровано: приватний нотаріус Гречана Р. Т., АДРЕСА_3 ; підстава обтяження: договір про передачу прав за іпотечним договором, 2187, 28.11.2012; видавник: приватний нотаріус                        Мироник О. В.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із наявності правових підстав для припинення кредитного договору в зв`язку з доведеністю позивачем факту виконання рішення суду про дострокове стягнення з неї усієї заборгованості, що мало місце в порядку примусового виконання рішення органами державної виконавчої служби, і, як наслідок - для припинення договору іпотеки на підставі частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку»,                 пункту 1 частини першої статті 593 ЦК України та договору факторингу що стосуються прав позивача за кредитним договором, як таких, що є похідними від основної вимоги.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 10 вересня                      2019 року апеляційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» залишено без задоволення, рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 20 травня 2019 року залишено без змін.
Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції.
Узагальнені доводи вимог касаційної скарги 
У жовтні 2019 року ТОВ «Кредитні ініціативи» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові.  
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій не з`ясували всіх фактичних обставин справи; не врахували, що позивач не виконала належним чином зобов`язання за іпотечним кредитом, оскільки судове рішення було виконано лише у 2018 році і тільки в гривневому еквіваленті до валюти кредитування станом на дату ухвалення рішення суду, а не на дату його виконання, що призвело до курсової різниці у гривневому еквіваленті. Виконання позичальником судового рішення більше ніж через рік з моменту набрання ним законної сили є підставою для нарахування процентів на підставі статті 1048 ЦК України та застосування положень статті 625 ЦК України. Належних доказів повного виконання зобов`язання в межах виконання рішення суду позивачем не надано. Крім того, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Більше того, погашаючи кредит у національній валюті за рішення суду, що станом на дату погашення не становить суми розрахованої у валюті на дату подання позову, позичальник в повному обсязі зобов`язання не виконав. Кошти, отримані в позику у такій же сумі не повернуто, оскільки за тілом кредиту згідно рохрахунку існує заборгованість. Крім того, позивач не є стороною іпотечного договору, тому не може ставити питання про його припинення та відповідно і вимог про зняття обтяження за вказаним договором.
 
Оскільки судові рішення судів попередніх інстанцій не оскаржуються в частині вирішення позову про зобов`язання відповідача вчинити на користь позивача певні дії, то в цій частині не є предметом касаційного перегляду (частина перша статті 400 ЦПК України).
 
Узагальнені доводи відзиву на касаційну скаргу
 
У грудні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив  представника ОСОБА_1 - Берегуляка В. Ф. на касаційну скаргу, у якому зазначив, що позивач в повному обсязі виконала судове рішення про стягнення з неї кредитної заборгованості, про що свідчить і постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 26 лютого            2018 року, яка відповідачем оскаржена не була. З направленням банком на адресу позивача вимоги від 08 грудня 2011 року про дострокове стягнення усієї суми заборгованості свідчить про зміну умов договору щодо строку його виконання, тому нарахування відсотків на підставі статті 1048 ЦК України є безпідставним, а стягнення платежів, передбачених статтею 625 ЦК України за невиконання судового рішення, не є предметом даного спору.   Посилаючись на безпідставність доводів касаційної скарги та законність і обґрунтованість ухвалених у справі судових рішень, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від                          11 листопада 2019 року поновлено ТОВ «Кредитні ініціативи» строк на касаційне оскарження рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 20 травня 2019 року та постанови Тернопільського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року; відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 594/197/19 з Борщівського районного суду Тернопільської області. Зупинено дію рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 20 травня 2019 року до закінчення касаційного провадження.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Суд установив, що 13 вересня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1907/0907/88-010 про надання кредиту на споживчі цілі у готівковій формі через касу банку у розмірі 15 000 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,5% річних на строк з 13 вересня 2007 року до 12 вересня 2017 року.
Кредитні зобов`язання позичальника були забезпечені іпотечним договором, укладеним 13 вересня 2007 року, відповідно до умов якого на забезпечення виконання основного зобов`язання ОСОБА_3 в іпотеку банку передав належне йому на праві власності майно - квартиру-магазин № 2 , що за адресою: АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.
Після смерті іпотекодавця предмет іпотеки було успадковано його дружиною ОСОБА_2 та дочкою ОСОБА_1 
28 листопада 2012 року між АКБ «ТАС- Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладено договір факторингу № 15, відповідно до умов якого право вимоги за зобов`язанням, яке виникло за кредитним договором від 13 вересня 2007 року, ПАТ «Сведбанк» відступило ТОВ «ФК «Вектор Плюс».
Того ж дня, між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, згідно якого право вимоги за зобов`язаннями, які виникли ТОВ «ФК «Вектор Плюс» за кредитним договором відступлено ТОВ «Кредитні ініціативи».
У липні 2013 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.    Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від               30 квітня 2015 року у справі № 594/1074/13-ц, що набрало законної сили, скасовано рішення Борщівського районного суду від 20 серпня 2014 року та ухвалено нове, яким позов ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 1907/0907/88-010 від 13 вересня 2007 року в сумі 105 504,27 грн та судовий збір у розмірі 1055,07 грн. 
05 грудня 2016 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В. А. вчинив виконавчий напис                       № 31186 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості в сумі 403 851,21 грн, яка виникла за кредитним договором від 13 вересня 2007 року за період з 01 листопада 2014 року по 01 листопада 2016 року.
Рішенням Борщівського районного суду від 04 грудня 2017 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Тернопільської області від 28 лютого 2018 року, позов ОСОБА_1 задоволено, визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 05 грудня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А., реєстровий номер 21186, за заявою ТОВ «Кредитні ініціативи» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1907/0907/88-010 від 13 вересня 2007 року у сумі 403 851,21 грн.
26 лютого та 05 березня 2018 року головним державним виконавцем Борщівського РВ ДВС України винесено постанови про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 594/1074/13-ц від                   30 квітня 2015 року, відповідно до яких ОСОБА_1 повернула суму заборгованості ТОВ «Кредитні ініціативи» у визначеному рішенням суду апеляційної інстанції від 30 квітня 2015 року розмірі 105 504,27 грн та сплатила судовий збір у сумі 1 055,07 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 307 від 22 лютого 2018 року та № 38 від                   02 березня 2018 року.
ОСОБА_1 зверталася із письмовою заявою до ТОВ «Кредитні ініціативи» з приводу видачі їй довідки про відсутність заборгованості за кредитним договором і зняття заборон та обтяжень, пов`язаних з укладенням іпотечного договору, яка відповідачем залишена без задоволення.
2.Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня                    2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
За таких обставин розгляд касаційної скарги ТОВ «Кредитні ініціативи» на рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від                   20 травня 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду  від 10 вересня 2019 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
За змістом частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).
Частиною першою статті 593 ЦК України передбачено, що з припиненням основного зобов`язання, забезпеченого заставою, припиняється і право застави. 
Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша статті 575 ЦК України).
Поняття іпотеки деталізує абзац третій статті 1 Закону України «Про іпотеку», який визначає, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку»).
Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України).
За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання.
Записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами у реалізації власником права розпорядження відповідним майном.
Такого правовий висновок сформований Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц та від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц.
Установлено, що ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем іпотекодавця, належним чином виконала свої зобов`язання за кредитним договором                 № 1907/0907/88-010 від 13 вересня 2007 року, виконавши рішення апеляційного суду Тернопільської області від 30 квітня 2015 року у справі № 594/1074/13-ц про дострокове стягнення з неї всієї суми кредитної заборгованості, перерахувавши її стягувачу згідно платіжного доручення № 307 від 22 лютого 2018 року, про що свідчить постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від               26 лютого 2018 року.
У зв`язку із чим основне зобов`язання припинилось на підставі статті 599 ЦК України, а відтак припиненою є й іпотека як похідна від основного зобов`язання та договір факторингу в частину, що стосується прав вимог за вказаним кредитним договором.
З припиненням іпотеки фактично припиняється обтяження іпотечного майна, адже правових підстав для його утримання під обтяженням немає. 
З урахуванням встановлених обставин, висновки судів попередніх інстанцій про визнання договорів припиненими та зняття обтяжень майнових прав на нерухомість є правильними.
 
Посилання ТОВ «Кредитні ініціативи» на те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора не припиняє правовідносини сторін договору, оскільки у боржника наявна кредитна заборгованість у зв`язку із тривалим невиконанням такого судового рішення - безпідставні, оскільки судове рішення про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості виконане, у зв`язку із чим зобов`язання є припиненим. Свого права на стягнення будь-яких інших платежів кредитор не реалізував, з такими вимогами до позичальника не звертався.
 
Не заслуговують на увагу і доводи касаційної скарги щодо сплати позивачем на погашення кредитної заборгованості коштів в іноземній валюті в еквіваленті до національної валюти, оскільки факт повернення позивачем суми заборгованості у визначеній рішенням суду сумі встановлений постановою державного виконавця від 26 лютого                      2018 року про закінчення виконавчого провадження,  яка є чинною та кредитором у визначеному законом порядку не оспорювалась.
 
Інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів попередніх інстанцій в оскаржуваній частині, оскільки зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції, були предметом дослідження у суді із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій  в оскаржуваній частині без змін.
 
Частиною третьою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанцій у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).
 
Ураховуючи, що ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року було зупинено дію рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 20 травня                  2019 року до закінчення касаційного провадження, касаційне провадження у справі закінчено, тому дія вказаного судового рішення підлягає поновленню.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

 
ПОСТАНОВИВ: 
 
Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» залишити без задоволення.
 
Рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від                            20 травня 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду  від 10 вересня 2019 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання договорів припиненими та зняття обтяжень майнових прав на нерухомість залишити без змін.
 
Поновити дію рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 20 травня 2019 року.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                              М. Є. Червинська

                                                                                                       С. Ю. Бурлаков
 
                                                                                                        В. М. Коротун