ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/1817/20                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Клопот С.Л.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  08 жовтня 2020 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого – судді Лічевецького І.О., суддів – Оксененка О.М., Аліменка В.О., при секретарі – Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року у справі за позовом     Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України  до ОСОБА_1   про стягнення матеріальної шкоди,
ВСТАНОВИВ

Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України звернулась до  суду   з позовом, в якому просила стягнути з громадянина ОСОБА_1 на користь Вчастини А 1376 шкоду спричинену Військовій частині НОМЕР_1 у розмірі 222 571,05 грн. 
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року провадження у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 Міністерство оборони України до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди закрито.
Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції дійшов висновку про те, що спричинення шкоди не пов`язане з проходженням відповідачем військової служби і її стягнення необхідно здійснювати в порядку цивільного провадження.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить скасувати вказане судове рішення та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Пунктом 17 частини 1 статті 4 КАС України встановлено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Згідно з частиною 4 статті 5 КАС України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених  Конституцією  та законами України. 
У справі, що розглядається, позов пред`явлено військовою частиною до фізичної особи - військовослужбовця про стягнення майнової шкоди, завданої ним під час проходження військової служби.
Звертаючись до суду із зазначеним позовом,  Військова частина НОМЕР_1 зазначала,  що відповідач, перебуваючи на посаді, що відноситься до публічної служби, як матеріально відповідальна особа,  на переконання позивача, завдав шкоди державі в особі військової частини шляхом викрадення майна в період здійснення ним повноважень, пов`язаних з виконанням завдань і функцій військовослужбовця. Наказом командира військової частини відповідно до пункту 14 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі відповідача притягнуто до матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну державі.
Позивач наголошує, що шкода заподіяна державі відповідачем підлягає відшкодуванню згідно з Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців.
Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами визначено Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців (далі – Положення).
У відповідності до пунктів 2, 3 Положення відшкодуванню  підлягає  пряма  дійсна  шкода,  заподіяна розкраданням,  пошкодженням,  втратою  чи незаконним використанням військового  майна,  погіршенням  або  зниженням його цінності, що спричинило  додаткові  витрати  для  військових  частин,  установ, організацій,  підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові  частини)  для  відновлення,  придбання  майна  чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.
Військове  майно  -  це  державне  майно,    закріплене    за відповідними військовими частинами. До нього  належать:  всі  види озброєння, бойова та інша техніка,  боєприпаси,  паливно-мастильні матеріали,  продовольство,  технічне,   аеродромне,    шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне,  ветеринарне,  побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти.
У  випадках,  передбачених  пунктом 14 цього Положення, відшкодування  військовослужбовцем   і    призваним    на    збори військовозобов`язаним прямої дійсної  шкоди,  заподіяної  державі, здійснюється у кратному співвідношенні до вартості майна.
Відповідно до пункту 4 Положення відшкодування шкоди військовослужбовцями і  призваними  на збори військовозобов`язаними провадиться незалежно від притягнення їх до  дисциплінарної  чи  кримінальної  відповідальності  за  дію (бездіяльність), якою державі було заподіяно шкоду.
У разі притягнення особи,  яка  заподіяла  матеріальну  шкоду державі, до  кримінальної  відповідальності  командир  (начальник) військової частини зобов`язаний подати щодо неї цивільний позов до суду на суму невідшкодованої шкоди.
Таким чином, спірні правовідносини виникли у зв`язку із завданням відповідачем шкоди державі під час проходження публічної служби.
З огляду на вищезазначені вимоги  закону, указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, і питанням відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди, навіть якщо притягнення цієї особи до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди відбувається після  її звільнення з військової служби.
Правова позиція з цього питання викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі № 818/1688/16, в якій зазначено про відступ від раніше висловленої правової позиції  у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 533/934/15-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 815/5027/15, від 3 жовтня 2018 року у справі № 755/2258/17 в аналогічних спорах.
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.  
Враховуючи, що доводи позивача викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки суду першої інстанції, що містяться в ухвалі суду від 15 червня 2020 року, колегія суддів вважає за необхідне оскаржувану ухвалу скасувати з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.
Відповідно до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Керуючись статтями 312, 315, 320, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
ПОСТАНОВИВ 

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України задовольнити.
Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року скасувати.
Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Постанова складена в повному обсязі 12 жовтня 2020 р.

Головуючий                    суддя                                        І.О.Лічевецький

Суддя                                        О.М.Оксененко

Суддя                                        В.О.Аліменко