П О С Т А Н О В А
іменем  України 
13 жовтня 2020 року 	 	справа 340/417/20	

                    Третій апеляційний адміністративний суду складі колегії:
                              головуючий суддя  Суховаров А.В. 
                                    судді  Головко О.В., Ясенова Т.І.,     
                                        при секретарі  Троянові А.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційні скарги представника ОСОБА_1 та Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.04.2020 (суддя Кармазіна Т.М.) в адміністративній справ за позовом ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки  

ВСТАНОВИВ:

           ОСОБА_1 07.02.2020 звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, в якому просить:
    - визнати протиправним і скасувати рішення №605 від 16.01.2020 про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2га для ведення особистого селянського господарства за рахунок комунальної власності земель запасу сільськогосподарського призначення;
    - зобов`язати повторно розглянути клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2га для ведення особистого селянського господарства за рахунок комунальної власності земель запасу сільськогосподарського призначення;
    - стягнути судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу в розмірі 5000гр.
Вказує, що суб`єкт владних повноважень відмовив у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою з підстав, не передбачених частиною 7 статті 118 Земельного Кодексу України (ас1).

          У відзиві на позовну заяву Дмитрівська сільська рада зазначає, що на території сільської ради залишилась частина нерозпайованих земель (пасовища) колективної власності колишнього КСП АТ «Колос», який в подальшому реорганізований в СВК «Колос». Рішенням засновників від 19.08.2011 припинено СВК «Колос» шляхом перетворення в ТДВ «Колос». Згідно державного акту, у власність КСП АТ «Колос» передана земельна ділянка площею 5599,6га. Частина цієї земельної ділянки розпайована між членами колективного сільськогосподарського підприємства. Пасовища площею 1234га залишились нерозпайованими. Земельна ділянка, яку бажає отримати у власність позивачка, перебуває у власності ТДВ «Колос» як правонаступника КСП АТ «Колос» (ас29). 
          До відзиву наданий державний акт на право колективної власності на землю серія КР-3-№-000022 від 04.05.2000, згідно якого у власності АТ «Колос» знаходиться земельна ділянка площею 5599,6га, розташована на території Дмитрівської сільської ради (ас44-48).

          Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.04.2020, прийнятому в спрощеному провадженні, позов задоволений:  
    - визнано протиправним і скасувати рішення №605 від 16.01.2020 Дмитрівської сільської ради;
    - зобов`язано Дмитрівську сільську раду Знам`янського району повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2га для ведення особистого селянського господарства за рахунок комунальної власності земель запасу сільськогосподарського призначення;
    - стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Дмитрівської сільської ради на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 840гр80коп та витрати на правову допомогу в розмірі 1000гр.
          Прийняте рішення суд мотивував тим, що згідно єдиного державного реєстру юридичних осіб, не вбачається що СВК «Колос» та ТДВ «Колос» є правонаступниками КСП АТ «Колос.
          Суд вказав, що з 01.01.2019 набув чинності Закону України №2498 від 10.07.2018 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування в масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні». Відповідно до пункту 21 Перехідних положень Земельного Кодексу України, з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування в масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні», землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу вказаного Закону переходять до комунальної власності.
          Суд першої інстанції дійшов висновку, що з 01.01.2019 право розпорядження землями, які передавались КСП АТ «Колос» перейшло до Дмитрівської сільської ради Знам`янського району (ас172).

          В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та повністю стягнути витрати на правову допомогу в сумі 5000гр. Посилається на те, що витрати адвоката підтверджуються документально та  відповідач не заявляв клопотання про зменшення заявлених до відшкодування судових витрат (ас183).

          В апеляційній скарзі сільська рада просить рішення суду скасувати та повністю відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказують що суд першої інстанції не взяв до уваги, що права від КСП АТ «Колос» перейшли до СВК «Колос» до запровадження єдиного державного реєстру юридичних осіб. Земельна ділянка, яка згідно державного акту на право колективної власності на землю серія КР-3-№-000022 від 04.05.2000, перебуває в колективній власності АТ «Колос», не розпайована, а тому, відповідно до статті 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право комунальної власності на нерозпайовані земельні ділянки може перейти до органів місцевого самоврядування тільки після 01.01.2025 (ас191).

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного:

ОСОБА_1 28.12.2019 подала до Дмитрівської сільської ради клопотання, в якому просила надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2га для ведення особистого селянського господарства за рахунок комунальної власності земель запасу сільськогосподарського призначення (ас35). До клопотання додані: копії паспорта та ідентифікаційного номера (ас36,37); графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки кадастровий номер 3522281500:02:003:1120, яку позивачка просить надати у власність (ас38);

Рішенням Дмитрівської сільської ради №605 від 16.01.2020 відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. В рішенні вказано, що земельна ділянка, зазначена в графічних матеріалах, залишилась в колективній власності  бувшого КСП АТ «Колос» на підставі державного акту на право колективної власності на землю, який не скасований та знаходиться у правонаступника підприємства (ас12,113). 

Відповідно до пунктів «а», «б» частини 1 статті 12 Земельного Кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад в галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб.
Відповідно до частини 1 статті 83 Земельного Кодексу України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.
Відповідно до частини 2 статті 83 Земельного Кодексу України, у комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.
Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 116 Земельного Кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
          Відповідно до частини 2 статті 116 Земельного Кодексу України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного Кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів в межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. В клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (в разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи в сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (в разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). В разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
          Відповідно до абзацу 1 частини 7 статті 118 Земельного Кодексу України, орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання в місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову в його наданні. Підставою відмови в наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. 

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь в процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Тобто, суд повинен перевірити законність дій конкретного суб`єкта владних повноважень, в даному випадку Дмитрівської сільської ради на час відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки.

За наявності не скасованого державного акту на право колективної власності на землю, згідно якого бажана для позивачки земельна ділянка знаходиться у власності АТ «Колос», у Дмитрівській сільській раді не було іншого шляху, як відмовити в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки іншій особі. В протилежному випадку, орган місцевого самоврядування втрутився б у право власності іншої особи, захищене статтею 41 Конституції України.   
Відтак, рішення Дмитрівської сільської ради №605 від 16.01.2020 про відмову в наданні дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2га для ведення особистого селянського господарства за рахунок комунальної власності земель запасу сільськогосподарського призначення, - відповідає абзацу 1 частини 7 статті 118 Земельного Кодексу України. 

Суд першої інстанції безпідставно вийшов з межі предмету спору та вдався до вирішення питання переходу права власності в порядку правонаступництва. Це питання має вирішуватись шляхом пред`явлення цивільного позову до осіб, які на даний момент користуються спірною земельною ділянкою. 
За наявності не скасованого державного акту, яким право колективної власності на земельну ділянку зареєстровано за АТ «Колос», та за відсутності державної реєстрації права комунальної власності на спірну земельну ділянку за Дмитрівською сільською радою, окружний суд безпідставно застосував пункт 21 Перехідних положень КАС України.
Окружний суд без будь-яких правових підстав дійшов висновку про право Дмитрівської сільської ради розпоряджатись земельною ділянкою, право власності на яку зареєстровано за іншою особою.
Відтак апеляційна скарга Дмитрівської сільської ради є обгрунтованою та підлягає задоволенню.   

В зв`язку з безпідставністю позовних вимог, у відповідності до статті 139 КАС України, у ОСОБА_1 відсутнє право на відшкодування судових витрат, а тому апеляційна скарга її представника не може бути задоволена. 

Керуючись статтями 241-244, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області задовольнити. 

Скасувати рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.04.2020 та прийняти нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.  

                    Постанова набирає законної сили з 13.10.2020 та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               судді                                                                      О.В. Головко 

                               судді                                                                      Т.І. Ясенова