ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року	Львів	Справа № 813/1076/18 пров. № А/857/12140/20	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії: 
головуючого судді                                                  Кушнерика М.П.
суддів                                                                       Курильця А.Р., Мікули О.І.
за участю секретаря судового засідання                      Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 15 вересня 2020 року, прийняте суддею Сливка С.І. в м.Жидачеві, о 10 годині 44 хвилині, у справі № 813/1076/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, державний інспектор у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель - головний спеціаліст відділу контролю за використанням та охороною земель у Дрогобицькому, Жидачівському, Сколівському, Стрийському районах та м.Дрогобичі - Мигул Руслан Михайлович Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про скасування постанови, -
                                                     встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Дрогобицькому, Жидачівському, Сколівському, Стрийському районах та м.Дрогобичі Мигул Р.М. Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про накладення адміністративного стягнення №79-ДК/002П0/08/-18 від 16 лютого 2018 року.
Позовні вимоги мотивує тим, що оскаржуваною постановою його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУпАП, а саме порушив вимоги ст.ст.125,126 ЗК України, здійснивши самовільне зайняття земельної ділянки водного фонду орієнтовною площею 2,2га, яка розташована на території Ходорівської міської ради (за межами населеного пункту Отиневичі біля млина). Однак, вважає оскаржувану постанову протиправною, оскільки інспектором не було взято до уваги його пояснення, що по земельній ділянці видано рішення сесії Отиневської сільської ради від 13 липня 2002 року №13 «Про виділення земельної ділянки несільськогосподарського призначення біля млина в с.Отиневичі», згідно якого СФГ ОСОБА_2 виділена заболочена земельна ділянка розміром 2,2га. За таких обставин, земельна ділянка перебуває у використанні СФГ ОСОБА_2 , а не його. Крім того, в оскаржуваній постанові не вказано дати вчинення правопорушення, адреси земельної ділянки, яка є предметом порушення, яким способом вчинено самовільне зайняття земельної ділянки.
Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 15 вересня 2020 року позов задоволено. 
Визнано протиправною та скасовано постанову державного інспектор у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Дрогобицькому, Жидачівському, Сколівському, Стрийському районах та м.Дрогобичі Мигул Р.М. Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області №79-ДК/002П0/08/-18 від 16 лютого 2018 року.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУпАП закрито.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Головне управління Держгеокадастру у Львівській області подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що використання земельної ділянки за відсутності правовстановлюючих документів є ознакою самовільного зайняття вказаної земельної ділянки.
Вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення складена у відповідності до вимог ст.283 КУпАП.   
Просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що не перешкоджає розгляду справи по суті.
04 листопада 2020 року на електронну адресу суду надійшло клопотання від Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про відкладення розгляду справи, яке підписано особою, повноваження якої не підтверджено.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про дату, місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи відповідно до ч.4 ст.229, ч.2 ст.313 КАС України та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.
Судом встановлено, що 16 лютого 2018 року державний інспектор у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель - головний спеціаліст відділу контролю за використанням та охороною земель у Дрогобицькому, Жидачівському, Сколівському, Стрийському районах та м.Дрогобичі - Мигул Р.М. Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області склав акт обстеження земельної ділянки №79-ДК/2//ПО/10/01/-18 від 16 лютого 2018 року, акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки №79-ДК/6/АП/09/01/-18 від 16 лютого 2018 року (а.с.11 – 13), та складено протокол про адміністративне правопорушення №79-ДК/0002П0/07/-01 від 16 лютого 2018 року, яким встановлено, що земельну ділянку водного фонду орієнтованою площею 2,2 га, яка розташована на території Ходорівської міської ради Жидачівського району (за межами населеного пункту Отиневичі біля млина) самовільно зайнято ОСОБА_1 .
Як вбачається з постанови №79-ДК/002П0/08/-18 від 16 лютого 2018 року (а.с.4), ОСОБА_1 порушив вимоги ст.ст.125, 126 ЗК України, а саме здійснив самовільне зайняття земельної ділянки водного фонду орієнтованою площею 2,2 га, яка розташована на території Ходорівської міської ради Жидачівського району (за межами населеного пункту Отиневичі біля млина).
Позивач не погодившись з оспореною постановою, звернувся до суду.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про скасування постанови державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Дрогобицькому, Жидачівському, Сколівському, Стрийському районах та м.Дрогобичі Мигул Р.М. Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про накладення адміністративного стягнення №79-ДК/002П0/08/-18 від 16 лютого 2018 року, виходячи з наступного.
Відповідно до частин першої та другої статті 5 Закону України від 19.06.2003 №963-IV «Про державний контроль за використанням та охороною земель» (далі - Закон №963-IV) державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.
Державний контроль за дотриманням вимог законодавства України про охорону земель здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
До повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, належать, зокрема, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині: додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю (підпункт «а» пункту 1 частини першої статті 6 Закону № 963-IV).
Згідно із статтею 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) самовільне зайняття земельної ділянки тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двадцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно із статтею 242-1 КУпАП центральний орган виконавчої влади,  що  реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, розглядає справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 47 - 50, 52 - 53-1, 53-3 - 54, 59 - 77-1, статтею 78 (крім порушень  санітарних  норм), статтями 78-1 - 79, статтями 80-83 (крім порушень санітарних норм), частинами першою і третьою статті 85, статтями 86-1, 87, статтею 89 (щодо диких тварин), статтею 90-1  (крім  порушень  санітарних  норм), статтями 91-1 - 91-4, статтею 95 (крім порушень санітарних норм та  норм ядерної безпеки), статтею 153, статтею   167 (щодо реалізації нафтопродуктів, екологічні показники яких не відповідають вимогам стандартів, норм та правил) і статтею 188-5 цього Кодексу.
Від  імені  центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право Головний державний інспектор України з охорони навколишнього природного  середовища та його заступники, старші державні інспектори України з охорони навколишнього природного середовища, державні інспектори України з охорони навколишнього природного середовища, головні державні інспектори з охорони навколишнього природного середовища Автономної  Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя та їх заступники, головні державні інспектори з охорони навколишнього природного середовища Чорного і Азовського морів та їх заступники, старші державні інспектори з охорони навколишнього природного середовища, державні інспектори з охорони навколишнього природного середовища відповідних територій.
Пунктом 7-1 частини другої статті 255 КУпАП передбачено, що у справах про адміністративні  правопорушення,  розгляд  яких віднесено  до  відання  органів, зазначених у статтях 222 - 244-20 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право  складати уповноважені на те посадові  особи  цих  органів.  Крім  того, протоколи про адміністративні правопорушення має право складати громадський  інспектор  сільського господарства (статті 52 - 53-1, 53-3, 53-4).
Частиною третьою статті 288 КУпАП, якою визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення  передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи)  про  накладення адміністративного стягнення, постанову по  справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених статтею 53-1 КУпАП державні інспектори відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності.  
Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 910-р функцій і повноваження Державної інспекції сільського господарства, із здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів, що припиняються покладаються на Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру.
Положенням про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15, визначено, що Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Головне управління Держгеокадастру у Львівській області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.
У статті 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Згідно ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
За приписами частини першої статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк (стаття 277-1 КУпАП).
Аналіз наведених вище правових положень дає можливість дійти висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення розпочинається зі складення у присутності особи, яка притягається до адмінвідповідальності, протоколу про адміністративне правопорушення, і їй вручається копія такого протоколу. Про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. В процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право користуватися правами передбаченими статтею 268 КУпАП.
Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.
При цьому обов`язок повідомляти особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три днів до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.
Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.
Верховний Суд дійшов висновку, що обов`язок уповноваженої посадової особи письмово повідомляти особу, що якої застосовується адміністративне стягнення не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 742/3757/16-а, від 31 січня 2019 року у справі № 760/10803/15-а, від 19 вересня 2019 року у справі № 686/21230/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі № 486/92/17, від 14 листопада 2019 року у справі № 815/1570/16, від 06 грудня 2019 року у справі № 804/7725/17, від 24 грудня 2019 року у справі № 360/403/19.
Колегія суддів враховує, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.
Судом встановлено, що складення акту обстеження земельної ділянки, акту перевірки, припису, протоколу про адміністративне правопорушення та оспореної постанови відбулось в один день – 16.02.2018 року.
Таким чином, відповідач не забезпечив дотримання порядку притягнення особи до відповідальності та дотримання прав особи, яка притягується до відповідальності.
У відповідності до ч.2 ст.283 КУпАП, постанова має містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Судом першої інстанції вірно зазначено, що в оскаржуваній постанові, не визначена суть вчиненого правопорушення, а саме не зазначено, у чому саме полягало самовільне зайняття земельної ділянки, коли, за яких обставин та якими саме діяннями таке зайняття було вчинено, а також не конкретизовано місце знаходження земельної ділянки. Натомість, інспектор обмежився лише описом скоєного, на його думку, правопорушення без належної мотивації оцінки обставин.
Також і в протоколі про адміністративне правопорушення, не розкрита суть адміністративного правопорушення.
В оскаржуваній постанові та протоколі про адміністративне правопорушення не вказано межі земельної ділянки та кадастровий номер, що дозволяє її ідентифікувати як об`єкт.
Нормами ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи - ст. 280 КУпАП.
В ході розгляду справи відповідачем не надано, а ні суду першої інстанції, а ні суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів на підтвердження самовільного зайняття ОСОБА_1 , а лише покликання на те, що вищевказана земельна ділянка була виділена СФГ ОСОБА_2 і виключно останньому належить право користування згаданою земельною ділянкою, оскільки рішенням Отиневської сільської ради від 13 липня 2002 року №13 «Про виділення земельної ділянки несільськогосподарського призначення біля млина в с.Отиневичі» вирішено виділити СФГ ОСОБА_2 заболочену земельну ділянку розміром 2,2га біля млина в с.Отиневичі та зобов`язано останнього виготовити відповідні документи на земельну ділянку (а.с.18)
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про скасування оспореної постанови відповідача і закрив провадження, з огляду на норми ч. 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, що суд першої інстанції правильно врахував.
Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.
Судові витрати розподілу не підлягають, позаяк у даній категорії справ учасники звільняються від їх оплати.
Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, - 
                                                        постановив:
Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області – залишити без задоволення, а рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 15 вересня 2020 року у справі № 813/1076/18, - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена. 

Головуючий суддя	 	М. П. Кушнерик 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула