ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 грудня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 340/1092/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів:  
                                        судді-доповідача  Чумака С.Ю.,
                                                   суддів:  Чабаненко С.В., Юрко І.В.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 6 травня 202 року  в адміністративній справі № 340/1092/20 (суддя І інстанції – Пасічник Ю.П.)

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування припису,

В С Т А Н О В И В:

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним  та скасувати припис № 3 від 26.03.2020 щодо скасування акту за формою Н-5 від 15.03.2016 та акту № 19 від  25.03.2016 за формою Н-1.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 6 травня  2020  року адміністративний позов задоволений.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач  звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати це рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні  позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 , проведено  комісією, яка створена наказом ГУНП в Кіровоградський області від 10.03.2016 № 100 «Про призначення проведення службового розслідування». За результатами цього розслідування   складено акти за формою Н-5 від 15.03.2016 та Н-1 №19 від 15.03.2016, що, на думку відповідача, свідчить про порушення вимог 3.5, 3.14 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого  наказом МВС України від 27.12.2002  №1346. Так відповідач вказує, що відсутній наказ про створення комісії з розслідування саме нещасного випадку, а до складу комісії  входило лише 2 особи , замість 3 осіб, а також порушені терміни затвердження актів за формою Н-5 від 15.03.2016 та Н-1 № 19 від 15.03.2016.  Крім того, службове розслідування про нещасний випадок з ОСОБА_1 проведено не повноважною комісією, оскільки травма отримана позивачем  при проходженні служби в УМВС України в Кіровоградській області, а не в Національній Поліції. Тому припис від 26.03.2020  № 3 правомірно виданий посадовою особою ДНОП УЛМЗ ГУНП.

Від позивача  надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ
ОСОБА_1 з 06.02.1992 по 01.04.2013 та з 02.06.2014 по 06.11.2015  проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015  по 29.09.2016 – в Національній поліції.
Згідно з наказом т.в.о. начальника ГУНП в Кіровоградській області № 229 о/с від 29.09.2016 позивач звільнений зі служби в поліції через хворобу.
У період служби в органах внутрішніх справ, а саме з 06.10.2015 по 06.11.2015, позивач у складі батальйону патрульної служби міліції особливого призначення "Кіровоград" при УМВС України в Кіровоградській області безпосередньо брав участь в антитерористичній операції на території Луганської області, що підтверджується довідкою ГУМВС України у Луганській області № ВДЗ/12162/А від 06.11.2015, посвідченнями про відрядження.
30.10.2015 під час виконання позивачем службових обов`язків в зоні антитерористичної операції з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травму, яка згідно зі свідоцтвом про хворобу від 26.01.2016  № 4, що виданий військово-лікарською комісією УМВС України в Кіровоградській області, пов`язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ.
Наказом в.о. начальника ГУНП в Кіровоградській області від 10.03.2016 № 100 у "Про призначення службового розслідування", з метою дослідження обставин отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , створено комісію у складі інспектора БПСПОП "Кіровоград" ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_2 та головного спеціаліста УЛМТЗ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 , яким наказано провести службове розслідування за вказаним фактом.
За результатами проведення розслідування 15.03.2016 складено акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5* та акт № 19 про нещасний випадок (у тому числі поранення) за формою Н-1* (а.с. 14-16).
Комісією встановлені такі обставини, за яких стався нещасний випадок: 30.10.2015 старший інспектор БПСПОП "Кіровоград" ОСОБА_1 знаходився в загоні оточення школи № 2 в м. Сватове Луганської області. Приблизно о 3 годині ночі від розриву невідомого типу боєприпасу отримав травму у вигляді ЧМТ (30.10.15 року забій головного мозку); посттравматична кіста лівої тім`яної ділянки (в період проходження служби); цефалгічний синдром; помірний лікворно-гіпертензивний синдром; посттравматична енцефалопотія 1-2; церабрастенічний синдром; акустична травма лівого вуха; агронічний синдром. Згідно з висновками цих актів нещасний випадок з ОСОБА_1 трапився в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.
Акт № 19 за формою Н-1* 25.03.2016  затверджений  в.о. начальника ГУНП в Кіровоградській області.
Крім того, членами комісії проведено службове розслідування за фактом отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_1 .    За результатами службового розслідування складено висновок, згідно з яким установлено, що ОСОБА_1     30.10.2015 отримав тілесні ушкодження в період проходження служби при виконанні службових обов`язків. Вказаний висновок погоджений уповноваженими особами ГУНП в Кіровоградській області та 25.03.2016  затверджений в.о. начальника ГУНП в Кіровоградській області.
Нещасний випадок, який стався з ОСОБА_1 , взятий на облік як такий, що стався в період проходження служби при виконанні службових обов`язків, головним спеціалістом УЛМТЗ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 , на якого покладені функції з питань охорони праці.
Відповідно до постанови військово-лікарської комісії ДУ "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Кіровоградській області" від 01.08.2016 № 11 та свідоцтва про хворобу від 27.09.2016  № 349 травми, які отримав ОСОБА_1 , пов`язані з виконанням службових обов`язків та проходженням служби в органах внутрішніх справ.
За наслідками огляду позивача медико-соціальною експертною комісією з 13.02.2017 йому встановлено 3 групу інвалідності у зв`язку з травмою, пов`язаною з виконанням службових обов`язків.
Позивач неодноразово звертався до ГУНП в Кіровоградській області з заявами про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з проходженням служби в органах внутрішніх справ.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.10.2019 № 340/1809/19, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.02.2020, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, позовні вимоги задоволено частково.
Зокрема, вказаним рішенням встановлено, що відповідачем – Головним управлінням Національної поліції в Кіровоградській області на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.02.2019  у справі №1140/3376/18 ОСОБА_1 нарахована до виплати одноразова грошова допомога в розмірі 134470,00 грн. замість 480250,00 грн.
Під час судового розгляду встановлено, що посадовими особами відповідача 26.03.2020 складено оскаржуваний припис № 3     про скасування актів форми Н-5 від 15.03.2016 та акт форми Н-1 від 25.03.2016 та передання до ліквідаційної комісії  УМВС України в Кіровоградській області для складання актів за формою відповідно до Порядку і взяття цього випадку на облік (а.с. 39-40).
Зі змісту припису № 3 слідує, що  порушено вимоги п. 3.2, 3.5, 3.14 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого  наказом МВС України від 27.12.2002  №1346. 
За висновками припису № 3 нещасний випадок, який стався з ОСОБА_1 ,  в період проходження служби і  не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.  На підставі статті 39  Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про охорону праці" скасовані акти форми Н-5 від 15.03.2016 та акт форми Н-1 від 15.03.2016 та запропоновано дану подію передати до ліквідаційної комісії УМВС України в Кіровоградській області для складання актів за формою відповідно до Порядку і взяття цього випадку на облік.
Позивач звернувся з позовом до суду, оскільки вважає, що  даний припис №3 є незаконним, оскільки раніше відповідач вже намагався скасувати  акти форми Н-5 від 15.03.2016 та акт форми Н-1 від 15.03.2016 з метою  уникнення виплати повної суми одноразової грошової допомоги. Так, рішеннями Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.09.2018 (справа № 811/1427/18), 12.02.2019 (справа № 1140/3376/18), 22.07.2019 (справа № 340/812/19), 03.10.2019 (справа № 340/1809/19) неодноразово визнавався факт правомірності звернення позивача за отриманням одноразової грошової допомоги.  Але посадовою особою відповідача 26.03.2020 складається припис № 3 про скасування актів форми Н-5 від 15.03.2016 та акт форми Н-1 від 25.03.2016.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що спірний припис виданий безпідставно, оскільки на момент його видання були чинними та діяли акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5* та акт №19 про нещасний випадок (у тому числі поранення) за формою Н-1*,  що складені 15.03.2016 комісією ГУНП в Кіровоградській області з розслідування нещасного випадку, що стався 30.10.2015 з ОСОБА_1 . Обставини щодо складання вказаних актів були предметом дослідження в судових справах за позовами ОСОБА_1 та Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області (справи № 811/1427/18, № 1140/3376/18, № 340/812/19, № 340/1809/19), під час розгляду яких встановлено правомірність їх складання. Тому припис № 3 від 26.03.2020 є протиправним та підлягає скасуванню, як виданий без законних підстав.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Відповідно до частини другої  статті 19 Конституції України в  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров`я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці, регулює за участю відповідних органів державної влади відносини між роботодавцем і працівником з питань безпеки, гігієни праці та виробничого середовища і встановлює єдиний порядок організації охорони праці в Україні врегульовані Законом України «Про охорону праці» від 14.10.1992 № 2694-ХІІ (далі – Закон 2694-ХІІ).
Приписами   статті 22 Закону № 2694-ХІІ  встановлено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок.
За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування.
У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця.
Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 № 1346, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31.01.2003 за № 83/7404, затверджено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України (далі – Порядок № 1346).

Цей Порядок розроблено з метою врегулювання питань, пов`язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України.
Пунктом 2.1 Порядку № 1346 передбачено, що розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки).
Згідно з пунктами 2.2, 2.4 Порядку № 1346 за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.
Якщо за висновками роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1*, тобто нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ* (додаток 2).
Пунктами 3.1, 3.2, 3.5 Порядку № 1346 передбачено, що про кожний нещасний випадок (у тому числі поранення) працівник, який його виявив, або сам потерпілий повинні негайно повідомити безпосереднього керівника робіт чи іншу посадову особу підрозділу і вжити заходів до надання необхідної допомоги.
Керівник (посадова особа), у свою чергу, зобов`язаний:
- терміново організувати надання медичної допомоги потерпілому, а в разі потреби доставити його до лікувально-профілактичного закладу;
- повідомити про те, що сталося, керівника підрозділу, службу охорони праці УМЗ, ВМЗ ГУМВС, УМВС. Якщо потерпілий є працівником іншого підрозділу, повідомити керівника цього підрозділу, у разі нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався внаслідок пожежі, - місцеві органи державної пожежної охорони, а при гострому професійному захворюванні (отруєнні) - відповідну санітарну епідеміологічну станцію (далі – СЕС) системи МВС України;
- зберегти до прибуття комісії з розслідування обстановку в тому стані, у якому вона була на момент події (якщо це не загрожує життю і здоров`ю інших працівників), а також ужити заходів до недопущення подібних випадків.
Керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), крім випадків зі смертельним наслідком та групових випадків травматизму, наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією не менше ніж три особи, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підрозділу (голова комісії), керівник (безпосередній або прямий начальник) структурного підрозділу, де працює потерпілий, інші посадові особи, а в разі гострих професійних захворювань (отруєнь) - також спеціаліст СЕС.
До складу комісії не може входити керівник, що безпосередньо керував проведенням робіт, при виконанні яких стався нещасний випадок (у тому числі поранення).
У підрозділах, де немає спеціалістів з охорони праці, головою комісії з розслідування призначається посадова особа, на яку наказом керівника покладені функції з питань охорони праці в порядку сумісництва.
Згідно з пунктом 3.8 Порядку № 1346 комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов`язана протягом трьох діб після утворення комісії:
- обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо;
- визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці;
- з`ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам;
- визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов`язків (не пов`язаний з виконанням службових обов`язків);
- скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п`яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію.
У разі необхідності встановлений термін розслідування може бути продовжений керівником, який призначив комісію.
Відповідно до пунктів 3.9, 3.10 комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", якщо він трапився в період проходження служби під час: припинення або запобігання злочинам або правопорушенням; вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод; охорони і забезпечення громадського порядку; несення постової чи патрульної служби; виявлення і розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх учинили; забезпечення безпеки дорожнього руху; участі в ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій; виконання потерпілим трудових (посадових, функціональних) обов`язків за режимом роботи підрозділу, у тому числі у відрядженні; перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (далі - робота) з моменту прибуття потерпілого в підрозділ до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього розпорядку підрозділу, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або, за дорученням керівника, у неробочий час; підготовки до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь праці, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення; проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підрозділу, або іншому транспортному засобі відповідно до укладеного договору; проведення навчання, тренувань, обов`язкових фізичних занять у встановлений час, участі в спортивних змаганнях, професійних та кваліфікаційних конкурсах; використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за письмовим дорученням керівника підрозділу; провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий; прямування працівника до об`єкта (між об`єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами; прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням про відрядження.
Комісія з розслідування також визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", якщо він стався в період проходження служби внаслідок: безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов`язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо); спроби самогубства працівника під впливом психофізіологічних, небезпечних та шкідливих факторів, пов`язаних з виконанням службових обов`язків; травмування внаслідок нестатутних відносин (у разі відсутності вини потерпілого); раптового погіршення стану здоров`я працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків у разі відсутності умов, зазначених у третьому, четвертому та шостому абзацах пункту 3.11 цього розділу, що визнається пов`язаним з виконанням службових обов`язків за умови, що погіршення стану здоров`я працівника сталося внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком, або якщо потерпілий не проходив медичного огляду, передбаченого законодавством, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку про стан його здоров`я. Медичний висновок щодо зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів або щодо протипоказання за станом здоров`я працівника виконувати зазначену роботу видається лікувально-профілактичним закладом за місцем лікування потерпілого на запит керівника підрозділу чи голови комісії з розслідування; в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.
Згідно з пунктом 3.11 Порядку № 1346 комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків", якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався: за обставин, які не підпадають під дію пунктів 3.9, 3.10 цього розділу і не пов`язані з виконанням службових обов`язків; унаслідок дій, учинених у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, а також унаслідок дії алкоголю, наркотичних або інших отруйних речовин (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано застосуванням цих речовин із службовою метою або порушення вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, був відсторонений від служби (роботи) згідно з установленим порядком; під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду; у разі природної смерті або самогубства, за винятком випадків, зазначених у пункті 3.10 цього розділу, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та органів досудового розслідування; унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.
Пунктами 3.12, 3.14 Порядку № 1346 передбачено, що до першого примірника акта розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (далі - акт розслідування нещасного випадку) долучаються: акт за формою Н-1* (НТ*), пояснення свідків, потерпілого, витяги з нормативних документів, схеми, фотографії та інші документи, що характеризують місце події (робоче місце), стан технічних засобів (транспорту, устаткування, апаратури тощо), діагноз травми, медичний висновок щодо втрати здоров`я потерпілим у результаті нещасного випадку (у тому числі поранення), а в разі необхідності - також висновок щодо наявності в його організмі алкоголю, отруйних чи наркотичних речовин.
Керівник підрозділу повинен розглянути і затвердити акти за формою Н-1* (НТ*) протягом доби після закінчення розслідування, а щодо випадків, які сталися за межами підрозділу, - протягом доби після одержання необхідних матеріалів.
Згідно з пунктами 3.19, 3.20 Порядку № 1346 нещасний випадок (у тому числі поранення), про який безпосереднього керівника потерпілого чи керівника підрозділу своєчасно не повідомили, або якщо втрата працездатності від нещасного випадку настала не одразу, незалежно від терміну, коли він стався, розслідується згідно з цим Порядком протягом місяця після одержання заяви потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси. Питання про складання акта за формою Н-1* (НТ*) вирішується комісією з розслідування, а в разі незгоди потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси, з рішенням комісії - в порядку, передбаченому чинним законодавством.
Нещасний випадок (у тому числі поранення), що стався в підрозділі з працівником іншого підрозділу під час виконання ним завдання свого керівника, розслідується підрозділом, де стався нещасний випадок, і про нього складається акт за формою Н-1* (НТ*) комісією з розслідування за участю представників підрозділу, працівником якого є потерпілий. Такий нещасний випадок береться на облік підрозділом, працівником якого є потерпілий. Підрозділ, де стався нещасний випадок (у тому числі поранення), зберігає в себе один примірник затвердженого акта за формою Н-1* (НТ*).
Відповідно до пункту 3.29 Порядку № 1346 контроль за своєчасним і об`єктивним розслідуванням нещасних випадків (у тому числі поранень), їх документальним оформленням та обліком, виконанням заходів щодо усунення їх причин здійснюють служби державного нагляду за охороною праці системи МВС України відповідно до їх компетенції та повноважень.
Ці служби мають право вимагати від керівника складання актів розслідування нещасних випадків Н-5* та актів Н-1* (НТ*), їх скасування та перегляд, якщо встановлено, що допущено порушення вимог цього Порядку чи інших нормативно-правових актів про охорону праці, або висновок комісії з розслідування нещасного випадку не відповідає обставинам події.
Посадова особа служби державного нагляду за охороною праці має право у разі необхідності (надходження скарги, незгода з висновками розслідування обставин та причин нещасного випадку, поранення або його приховування від розслідування тощо) вимагати проведення розслідування нещасного випадку і видавати обов`язкові для виконання керівником приписи за встановленою формою Н-9* (додаток 7) щодо необхідності складання акта за формою Н-1* та взяття нещасного випадку (у тому числі поранення) на облік.
Отже, зазначеними нормами передбачено, що посадова особа служби державного нагляду за охороною праці системи МВС України може лише вимагати від керівника  скасування актів  за формою Н-5* та  Н-1* (НТ*). 
Водночас, повноваження  посадової особи служби державного нагляду за охороною праці системи МВС України щодо самостійного скасування складених актів  чинним законодавством  не передбачені.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що скасовуючи приписом  № 3  акти  за формою Н-5 від 15.03.2016 та акт № 19 за формою Н-1 від 25.03.2016, посадова особа  служби державного нагляду за охороною праці системи МВС України діяла поза межами наданих їй повноважень.
Колегія суддів також вважає за необхідне звернути увагу, що правомірність складання актів за формою Н-5 від 15.03.2016 та акт № 19 за формою Н-1 від 25.03.2016 вже неодноразово досліджувалась при розгляді судових справ за позовами ОСОБА_1 та Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області (справи № 811/1427/18, № 1140/3376/18, № 340/812/19, № 340/1809/19).
Так, рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.07.2019 № 340/812/19, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 07.11.20190, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та  скасування акту та приписів, позовні вимоги задоволено (а.с. 24-35):
визнані протиправними та скасовані припис №1 від 04.03.2019, що виданий Головним управлінням Національної поліції в Кіровоградській област;  акт розслідування нещасного випадку від 21.03.2019 року за формою Н-5*, складений Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області; акт про нещасний випадок невиробничого характеру №8 від 21.03.2019  за формою НТ*, складений Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області.
Також, рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.09.2018 року у справі №811/1427/18, зміненим постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.01.2019 року, позов ОСОБА_1  задоволено частково: 
визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області № 358 від 02.03.2018 "Про скасування наказу ГУНП в Кіровоградській області від 10.03.2016 №100";
визнано протиправним та скасовано висновок службового розслідування Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області від 28.02.2018 у стосовно скасування наказу ГУНП в Кіровоградській області від 10.03.2016  № 100 про призначення службового розслідування, акту за формою Н-5 від 15.03.2016, акту за формою Н-1 від 25.03.2016  і висновку службового розслідування від 25.03.2016;
визнано протиправним та скасовано висновок службового розслідування ліквідаційної комісії УМВС України в Кіровоградській області від 20.04.2018 щодо встановлення обставин, що стали наслідком отримання ОСОБА_1 тілесних ушкоджень.
Під  час судового розгляду також встановлено, що оскаржуваний припис складено головним спеціалістом ДНОП УЛМТЗ ГУНП в Кіровоградській області Танасевичем А.А., на якого покладені функції з питань охорони праці в ГУНП в Кіровоградській області. 
Цим приписом за підписом ОСОБА_3 скасовано акт за формою Н-5 від 15.03.2016 та акт № 19 за формою Н-1 від 25.03.2016 та прийнято рішення про передачу матеріалів розслідування до ліквідаційної комісії УМВС України в Кіровоградській області для складання актів за формою відповідно до Порядку і взяття цього випадку на облік.
Апеляційний суд звертає увагу, що головний спеціаліст  ДНОП УЛМТЗ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 , яким підписаний оскаржений припис, безпосередньо брав участь, як член комісії, і в розслідуванні нещасного випадку з ОСОБА_1 та безпосередньо підписав акт форми Н-5. 
З огляду на зазначені обставини, та враховуючи, що відповідач  намагається скасувати через чотири роки акт за формою Н-5 від 15.03.2016 та акт №19 за формою Н-1 від 25.03.2016, котрі складено ним же та з підстав  порушень, що допущені також ним, апеляційний суд наголошує, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків, а також людина не повинна відчувати наслідок цих помилок.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 січня 2012 року у справі «Рисовський проти України» (Заява № 29979/04) Суд підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (пункт 70 цього рішення).

При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. 
Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення ЕСПЛ у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelasv. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pincv. The Czech Republic), п. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії" (Gashiv. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі "Трґо проти Хорватії" (Trgov. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року, також Рішення у справі "Рисовський проти України" (Rysovskyy v. Ukraine) від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04, п.71).
Відповідно до  ст. 8 Конституції України,  ст. 6 КАС України  та ч. 1 ст. 17 Закону України  «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права,  відповідно до якого зокрема людина, її права  та  свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, застосовує цей принцип з  урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
З огляду на встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та скасування  оскаржуваного припису № 3.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами 1, 3  статті 132 КАС України  судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до  статті 134 КАС України  ("Витрати на професійну правничу допомогу") витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).
У розрахунку до договору про надання правової допомоги від 23.04.2020 наведений такий опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та їх вартість: опрацювання матеріалів та складення позовної заяви (3 год.) - 2500 грн; опрацювання матеріалів відзиву ГУНП в Кіровоградській області та складення від імені позивача відповіді на відзив до Кіровоградського окружного адміністративного суду (2 год.) - 1500 грн.
Врахувавши обставини справи, її складність, значення справи для позивача, колегія суддів вважає розумним, справедливим та доведеним розмір винагороди у розмірі 4000 грн, як правильного висновку дійшов і суд першої інстанції.
ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

За таких обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно та об`єктивно досліджено обставини справи і надано оцінку всім доводам сторін, рішення прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим  апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду – без змін.

Оскільки справа відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 12 КАС України відноситься до категорії незначних, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

На підставі викладеного, керуючись статтями  242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області залишити  без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 травня  2020 року у справі № 340/1092/20  залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5  ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач                                                            С.Ю. Чумак 

                            суддя                                                            С.В. Чабаненко 

                            суддя                                                            І.В. Юрко