ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року	Львів	Справа № 500/635/19 пров. № А/857/8796/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
головуючого судді                                                    Ніколіна В.В.
суддів                                                                         Гінди О.М., Пліша М.А.
за участі секретаря судового засідання         Кітраль Х.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 липня 2020 року про відмову в роз`ясненні судового рішення (суддя - Мірінович У.А., м. Тернопіль) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

                                                          ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в березні 2019 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, у якому просив: визнати протиправними дії відповідача, які полягають у зменшені основного розміру пенсії за вислугою років під час її перерахунку з 89% на 70% від відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2018,; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 01.01.2018 перерахунок та виплату пенсії за вислугою років в розмірі 89% від відповідних сум грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2018 з урахуванням всіх складових грошового забезпечення та надбавок встановлених та раніше сплачуваних відповідачем до 01.01.2018.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року у справі №500/635/19, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2020 року, адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії відповідача щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії з 89% до 70% сум грошового забезпечення та неврахуванні всіх складових грошового забезпечення та надбавок, встановлених позивачу при призначенні пенсії та сплачуваних до 01.01.2018, - при проведенні з 01.01.2018 перерахунку раніше призначеної позивачу пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 01.01.2018 перерахунок раніше призначеної позивачу пенсії відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-XII) у порядку і розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 №103 (далі - Постанова №103) - виходячи з відсоткового значення розміру пенсії - 89% сум усіх складових грошового забезпечення, встановлених позивачу при призначенні пенсії, врахованих для обчислення та  виплачуваних до 01.01.2018, та здійснити її виплату з урахуванням виплачених сум.
Відтак, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року у справі №500/635/19 набрало законної сили.
В червні 2020 року на адресу суду першої інстанції надійшла заява Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про роз`яснення рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року у справі №500/635/19, у якій заявник просить роз`яснити, яким чином слід розуміти зміст ухваленого судом рішення у справі №500/635/19, враховуючи, що: зобов`язуючи Головне управління провести перерахунок раніше призначеної пенсії позивачу з урахуванням усіх складових грошового забезпечення, встановлених позивачу при призначенні пенсії, судом першої інстанції в рішенні не роз`яснено яким чином врахувати для перерахунку, надбавку за службу в Збройних силах України в розмірі 40%, яка входила до його грошового забезпечення при призначенні пенсії, за обставин, що на час виникнення спірних правовідносин та розгляду адміністративної справи в суді, Указ Президента України від 14.07.1999 №847 «Про додаткові заходи щодо впорядкування грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України» втратив чинність, та виплата надбавки за відповідною або аналогічною посадою вже не здійснювалась; зобов`язуючи перерахувати раніше призначену пенсію позивача з урахуванням усіх складових грошового забезпечення, встановлених йому при призначенні пенсії, врахованих для обчислення та виплачуваних до 01.01.2018, судом не роз`яснено, яку саме відсоткову надбавку за кваліфікацію 2 кл. льотчик слід врахувати, оскільки при призначенні 01.01.2005 позивачу пенсії, її відсоткове значення становило 5%, а вже при наступному перерахунку пенсії 01.01.2008 надбавка за кваліфікацію, в/сл 1 клас була збільшена та становила 8%; зобов`язуючи перерахувати раніше призначену пенсію позивача, з урахуванням усіх складових грошового забезпечення, встановлених йому при призначенні пенсії, врахованих для обчислення та виплачуваних до 01.01.2018, судом не роз`яснено, а для сторони відповідача є не зрозумілим при цьому, з яких саме складових грошового забезпечення позивача слід здійснити перерахунок його пенсії, оскільки після її призначення, пенсія позивача неодноразово перераховувалась, та її складові змінювались, в тому числі, відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 та Постанови №103, що підтверджено матеріалами пенсійної справи та унеможливлює його належне виконання.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 липня 2020 рокуу справі №500/635/19 в задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про роз`яснення судового рішення відмовлено.
Не погодившись з постановленою ухвалою, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення про задоволення заяви про роз`яснення судового рішення. Апеляційна скарга обґрунтована тими ж доводами, що й заява про роз`яснення судового рішення, подана заявником до суду першої інстанції.
Позивач процесуальним правом надати відзив на апеляційну скаргу не скористався, що не перешкоджає розгляду справи по суті.
Учасники справи, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) України вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення, суд першої інстанції, посилаючись на приписи статті 254 КАС України, виходив з того, що рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року у справі №500/635/19 містить чіткі визначення та конкретно вказує, які вимоги задоволено, в чому полягає їх зміст, які дії відповідачу слід вчинити, не потребує додаткового дослідження та роз`яснення, виконання інших, додаткових, процесуальних дій, пов`язаних з візуванням на відповідність чинному законодавству, тому розширеного тлумачення шляхом його роз`яснення та винесення процесуального документу з цього приводу не потребує.
Перевіряючи дотримання судом першої інстанції норм процесуального права при ухваленні оскарженого судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що правильне застосування судом таких норм є очевидним, розумні сумніви щодо їх застосування відсутні з огляду на таке.
Відповідно до частини першої та другої статті 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.
У пункті 19 постанови «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 №7 Пленум Верховного Суду України зазначає, що роз`яснення судового рішення можливо тоді, коли воно є незрозумілим. Поставлені у заяві питання розглядаються тільки судом, який ухвалив судове рішення. За правовою природою роз`яснення судового рішення є продовженням його ухвалення, а ухвала про роз`яснення є його складовою, тому заява про роз`яснення судового рішення розглядається у тому ж провадженні, в якому було ухвалене судове рішення, про роз`яснення якого ставиться питання. В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.
Роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового рішення, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше, однак без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. Тобто процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення. При цьому, роз`яснено може бути лише судове рішення, яке набрало законної сили та не скасоване на момент звернення щодо його роз`яснення.  
Вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить, а із змісту закону виходить, що їх має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення.
Водночас, ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.  
Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, а тому роз`ясненню підлягають рішення суду у разі, якщо без такого роз`яснення їх важко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.
Тобто, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.
Таким чином, роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового рішення, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше, однак без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. Тобто процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення.
Рішення судів усіх інстанцій, незалежно від виду провадження, повинно обов`язково містити вступну, описову, мотивувальну і резолютивну частини з додержанням зазначеної послідовності. У мотивувальній частині зазначаються обставини, встановлені судом із посиланням на докази, мотиви неврахування окремих доказів, а також мотиви, з яких суд виходив при ухваленні рішення, і положення закону, якими він керувався, тоді як резолютивна частина рішення є завершальною і відображає результат вирішення справи адміністративної юрисдикції.
Надаючи правову оцінку рішенню Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року у справі №500/635/19 суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що таке є чітким і зрозумілим, наведено мотиви, з яких суд першої інстанції дійшов висновку щодо обґрунтованості поданого позивачем позову; терміни, вжиті у ній, відповідають тому змістові, що вони мають згідно законодавства України; ці терміни чітко співвідносяться із поняттями, які вони означають; текст правової норми, застосованої судом, відтворений без перефразовування і при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд надає своє тлумачення її змісту з відповідними висновками в контексті аналізу обставин справи.
Відтак, судом апеляційної інстанції встановлено, що вказане рішення є зрозумілим, труднощів в розумінні не викликає, тому розширеного тлумачення шляхом його роз`яснення не потребує, а резолютивна частина судового рішення повністю узгоджується з вимогами статті 246 КАС України «Зміст рішення» та містить усі необхідні складові та реквізити.
Таким чином, підстави, з якими закон пов`язує необхідність роз`яснення судового рішення, відсутні.
При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що визначений статтею 254 КАС України механізм не може використовуватись, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не розуміє, наприклад, мотивації судового рішення, чи не знає способу або порядку його виконання.
Висновки суду щодо способу, строків, порядку виконання рішення є факультативними елементами резолютивної частини рішення. Тому вони можуть виступити предметом роз`яснення лише у тому разі, коли суд закріпив їх у рішенні. Якщо ж висновки суду щодо способу виконання у рішенні відсутні, то ухвала суду про їх роз`яснення фактично є додатковим рішенням і прямим порушенням статті 254 КАС України, що забороняє змінювати (в тому числі доповнювати) зміст такого рішення.
Відтак, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що за приписами статті 378 КАС України за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом) суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може встановити чи змінити спосіб або порядок виконання такого рішення.
Таким чином, законодавцем розмежовано порядок «роз`яснення судового рішення якщо таке є незрозумілим» (стаття 254 КАС України) та «встановлення способу і порядку виконання судового рішення в разі наявності обставин, що ускладнюють його виконання» (статті 378 КАС України).
Також, суд апеляційної інстанції наголошує на обов`язковості виконання судових рішень (стаття 14 КАС України), які набрали законної сили, всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Щодо посилання заявника у апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції має надати відповіді на запитання, які озвучені у вказаній заяві про роз`яснення судового рішення, колегія суддів зазначає, що викладені у заяві запитання жодного відношення до процедури роз`яснення судового рішення, що передбачено нормами процесуального Закону, не мають.
Таким чином, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що у задоволенні заяви про роз`яснення рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року у справі №500/635/19 слід відмовити.  
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду не вбачається.
Керуючись частиною третьою статті 243, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд, -

                                                          ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 липня 2020 року про відмову в роз`ясненні судового рішення – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	В. В. Ніколін 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 16 жовтня 2020 року.