ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1275/20 Справа № 213/3454/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Князєва Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27 листопада 2020 року                                                                м. Дніпро
Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 вересня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого: ПАТ “Північтранс”, водій, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП,-
       
В С Т А Н О В И В : 
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
       Вказаною постановою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
       Стягнуто із  ОСОБА_1  судовий збір на користь держави що становить чотириста двадцять гривень сорок копійок.
        ОСОБА_1 визнано винним в тому, що 14 вересня 2020 року приблизно о 12 годині 13 хвилин по пр. Південний в м. Кривий Ріг біля е/о 157 перебував в громадському транспорті, а саме в автобусі Мерседес, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснюючи при цьому перевезення пасажирів на приміському маршруті загального користування №479 “Інгулець — Кривий Ріг”, без вдягнутого засобу індивідуального захисту (захисної маски), чим порушив правила щодо карантину людей, санітарно — протиепідемічні правила і норми, передбачені п.п. 1 п. 10 постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року. 
       
Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 28.09.2020 року та прийняти нову постанову, якою визнати адміністративне правопорушення малозначним та звільнити його від адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП за малозначністю правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.
       Зазначає, що здійснює перевезення, а лише керує транспортним засобом, перевезення здійснює перевізник.
       На думку апелянта, судом в постанові не вірно зазначено номерний знак, він керував т/з державний номерний знак НОМЕР_2 , судом встановлено, що днз НОМЕР_1 , але цей номерний знак не належить керованому ним т/з.
       Звертає увагу на те, що протокол не містить відомостей щодо свідків події у той час, як на відеозаписі зафіксовано присутність пасажирів, які б могли б підтвердити надані в судовому засіданні ним усні пояснення, а саме те, що він керував т/з з вдягнутим засобом індивідуального захисту (захисною маскою), однак в дорозі на ній лопнула резинка та вона впала на підлогу.
       Вказує, що рапорт, який долучений до матеріалів справи, не є належним доказом у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки він є внутрішнім службовим документом та не містить доказової бази про вчинене правопорушення. Поліцейський, який оформляв протокол, не відібрав пояснення у свідків, які знаходилися в автобусі. Також, як вбачається з матеріалів адміністративної справи він до адміністративної відповідальності на протязі року не притягувався. Своїми діями не спричинив будь-яких матеріальних збитків.
       Просить суд звернути увагу та врахувати при прийнятті рішення те, що він має на утриманні малолітню доньку, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; дружину домогосподарку, а також батьків пенсіонерів ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
       
Позиція учасників апеляційного перегляду.
       В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати і прийняти нову, якою звільнити його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.
       
Мотиви апеляційного суду.
       Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
       Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
       Як слідує зі змісту ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
       Відповідно до п. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
       Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
       Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
       Згідно вимог ст. 44-3 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України Про захист населення від інфекційних хвороб , іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
       Статтями 1, 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб №1645-ІІІ від 06.04.2000р., визначено, що карантин це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб. Карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.
       У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, підстави та порядок обов`язкової самоізоляції, перебування особи в обсерваторі (обсервації), госпіталізації до тимчасових закладів охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталів). Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.
       Відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року Кабінет Міністрів України з 12 березня 2020 року на всій території України встановив карантин (постанова КМУ Про запобігання поширенню на території України короновірусу COVID-19 №211 від 11.03.2020р.).
       Диспозиція статті 44-3 КУпАП не встановлює конкретних правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм під час дії карантину, адміністративних та медико-санітарних заходів, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб, обмеженнь прав фізичних і юридичних осіб та додаткових обов`язків.
       Отже, стаття 44-3 КУпАП за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ст. 44-3 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння. В даному конкретному випадку на вимоги підпункту 1 пункту 10 постанови КМУ Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 від 22.07.2020р. №641, який зазначений в протоколі працівником поліції.
       Відповідно до положень постанови КМУ Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 від 22.07.2020р. №641, відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб Кабінет Міністрів України постановив установити з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 1 серпня до 31 грудня 2020р. на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами КМУ від 11.03.2020р. №211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та від 20.05.2020 р. №392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 .
       Згідно із п.п. 1 п. 10 вищезазначеної постанови, на території України на період дії карантину забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.
       Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
       Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
       Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
       Апеляційним судом встановлено, що факт порушення ОСОБА_1 п.п. 1 п. 10 постанови КМУ Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 від 22.07.2020р. №641, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ст. 44-3 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП 294070 від 14 вересня 2020 року; рапортом працівника поліції; реєстраційною карткою звернення; відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.
       Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами.
       Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 фактично не заперечує факту перебування без вдягнутих засобів індивідуального захисту, однак принципово зазначає, що не порушував будь-яких карантинних обмежень, але при цьому вказує, що на його масці лопнула резинка та вона впала на підлогу. Одягти нову під час керування він не зміг.
       Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що неповага та зухвале ставлення до вимог законодавства України, яке регулює відносини в сфері запобігання поширенню на території України особливо небезпечної інфекційної хвороби - коронавірусу COVID-19, створює загрозу життю і здоров`ю оточуючих громадян, може призвести до людських та матеріальних втрат, виникнення негативних медичних та соціальних наслідків для суспільства.
       Отже, ОСОБА_1 не повинен своєю поведінкою нести суспільну небезпечність.
       Обов`язок перебувати в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, що закривають ніс та рот, та встановлення інших протиепідемічних заходів на період дії карантину на території України, апеляційний суд не може визнати порушенням прав людини передбачених Конституцією України, це тимчасові обмеження, встановлені з метою зупинити поширення особливо небезпечної інфекційної хвороби - коронавірусу COVID-19, задля громадського здоров`я, для покращення епідеміологічної ситуації в майбутньому.
       Разом з цим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, суд не в повній мірі дотримався вимог ст. ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.
       Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.
       Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Згідно ст. 22 КУпАП України при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
       Малозначність як ознака адміністративного правопорушення характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу.
       Питання про можливість або ж недоцільність звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення в кожному конкретному випадку вирішується правозастосовчим органом (посадовою особою).
       Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
       Таким чином, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , який має на утриманні малолітню доньку, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дружину, яка не працює, а також батьків пенсіонерів, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, апеляційний суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням, що буде достатнім для досягнення мети адміністративної відповідальності - виховного впливу, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України та недопущення подібної поведінки надалі.
       Європейський суд з прав людини в своєму рішенні Ісмаїлов проти Росії від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄКПЛ , при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
       У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
       На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
       Постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 вересня 2020 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП - скасувати.
       На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, оголосити ОСОБА_1 усне зауваження, а провадження у справі закрити.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду                                                           Г.П. Слоквенко