ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
07 жовтня 2020 року           справа № 200/3735/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Блохіна А.А., Ястребової Л.В., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 липня 2020 року (повний текст складено 01 липня 2020 року в м. Слов`янськ Донецької області) у справі № 200/3735/20-а (суддя в 1 інстанції – Ушенко С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                     В С Т А Н О В И В: 

ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до  Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради (далі – відповідач) про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї, скасування рішення № 24 від 13.01.2020 про відмову у призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї та зобов`язання повторно розглянути заяву від 13.01.2020 про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї.
В обґрунтування позову посилався на те, що він належить до категорії малозабезпечених та має визначене законом право на отримання державної соціальної допомоги, у зв`язку з чим неодноразово звертався до відповідача із заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. 13.01.2020 він повторно звернувся до відповідача із заявою встановленого зразка про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. Рішенням Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради від 13 січня 2020 року № 24 йому повторно відмовлено у призначенні державної соціальної допомоги на підставі абз. 1, 4 частини 1 статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу».
Позивач вважає дії відповідача протиправними, оскільки, на його думку, підстави відмови у призначенні державної соціальної допомоги суперечать нормам чинного законодавства. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01 липня 2020 року у справі № 200/3735/20-а позовні вимоги було задоволено частково, внаслідок чого: визнано протиправним та скасовано рішення Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради від 13 січня 2020 року № 24; зобов`язано Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10 січня 2020 року про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї у відповідності до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 № 250, та з урахуванням правових висновків суду; в задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено; стягнуто з Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради за рахунок його бюджетних асигнувань на користь спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.
Не погодившись з таким рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просили скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
На обґрунтування апеляційної скарги наведено, що ч. 1 ст. 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» від 01.06.2000 №1768-ІІІ передбачено, що така допомога не призначається у випадку коли у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 кв.м. на одного члена сім`ї та додатково 10,5 кв.м. на сім`ю. Оскільки загальна житлова площа, яка належить позивачу, у двох квартирах, зазначених у декларації про доходи сім`ї, становить 39,66 кв.м., у відповідача були законодавчо визначені підстави для відмови у призначенні такого виду державної соціальної допомоги.
Сторони у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду судового засідання, тому, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
 Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РКОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 знаходиться на обліку в УСЗН Дружківської міської ради і до червня 2019 року отримував державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям, що підтверджується довідками відповідача від 01.10.2019 та 28.052020 (арк.справи 22, 32).
02 липня 2019 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради із заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї і надав декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням допомоги.
За результатами розгляду вказаної заяви Управлінням соціального захисту населення Дружківської міської ради 12 липня 2019 року прийнято рішення № 333, яким позивачу відмовлено у призначенні зазначеної допомоги з посиланням на те, що у володінні його сім`ї є більше однієї квартири, загальна площа яких більше норми володіння. Не погоджуючись з підставами відмови у призначенні державної соціальної допомоги, позивач звертався до суду.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14.11.2019 у справі № 200/11965/19-а визнано протиправним та скасовано рішення відповідача № 333 від 12 липня 2019 року та зобов`язано повторно розглянути заяву від 02.07.2019 про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї.
13.01.2020 позивач повторно звернувся до відповідача із заявою встановленого зразка про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та надав декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням допомоги.
У розділі 3 декларації позивачем зазначено, що в його володінні є дві квартири: квартира АДРЕСА_2 , загальна площа 54,7 кв.м., кількість зареєстрованих осіб – 2, 1/3 частка житла у власності позивача; квартира АДРЕСА_3 , загальна площа 42,8 кв.м., кількість зареєстрованих осіб – 2, 1/2 частка житла у власності позивача.
У складі сім`ї позивач перебуває одноосібно.
Рішенням Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради від 13 січня 2020 року № 24 позивачу на підставі абз. 1, 4 частини 1 статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» повторно відмовлено у призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї з посиланням на те, що у володінні його сім`ї є більше однієї квартири, загальна площа яких більше норми володіння.
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У статті 46 Основного Закону проголошено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
В положенні статті 48 Конституції України закріплено, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.
Реалізація конституційних гарантій права громадян на соціальний захист - забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму шляхом надання грошової допомоги найменш соціально захищеним сім`ям здійснюється відповідно до Закону України від 01.06.2000 № 1768-III «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям».
Право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім`ї, які постійно проживають на території України (ст. 3 Закону № 1768-III).
Зокрема, відповідно до статті 1 цього Закону державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям (далі - державна соціальна допомога) - це щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї; малозабезпечена сім`я - це сім`я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї.
Права члена сім`ї має одинока особа. До одиноких осіб, що мають право на отримання допомоги, належать громадяни, що не мають працездатних родичів, зобов`язаних за законом їх утримувати.
Статтею 4 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» передбачено, що заява про надання державної соціальної допомоги подається уповноваженим представником сім`ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. Виконавчий комітет сільської, селищної ради передає заяву про надання державної соціальної допомоги до місцевої державної адміністрації.
До заяви про надання державної соціальної допомоги додаються: документ, що посвідчує особу; довідка про склад сім`ї; декларація про доходи та майно осіб, які входять до складу сім`ї (в декларацію не включаються державна соціальна допомога, призначена відповідно до цього Закону; нарахована субсидія за спожиті житлово-комунальні послуги; сплачені членами сім`ї аліменти; грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, на час її проведення, безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, на час здійснення зазначених заходів); довідка про наявність та розмір земельної частки (паю); довідка встановленої форми про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, про безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.
Державна соціальна допомога призначається з місяця звернення, якщо протягом місяця подано всі необхідні документи.
Рішення про призначення державної соціальної допомоги чи про відмову в її наданні приймається місцевою державною адміністрацією протягом десяти календарних днів і наступного після його прийняття дня надсилається уповноваженому представнику малозабезпеченої сім`ї.
Рішення про відмову в наданні державної соціальної допомоги має бути вмотивованим і містити роз`яснення порядку його оскарження.
Наказом Міністерства соціальної політики України № 441 від 21 квітня 2015 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2015 року за № 475/26920, затверджено форму заяв про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг.
Умови призначення і виплати малозабезпеченим сім`ям державної соціальної допомоги, передбаченої Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» встановлено Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 № 250 (далі - Порядок № 250).
Згідно до п. 2 Порядку № 250 державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім`ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї.
Середньомісячний сукупний дохід сім`ї - обчислений у середньому за місяць дохід усіх членів сім`ї з усіх джерел надходжень протягом шести місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги, крім допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування. До сукупного доходу сім`ї не враховується грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, на час її проведення, безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, на час здійснення зазначених заходів.
Відповідно до ч. 1 і ч 2 ст. 7 Закону № 1768-ІІІ, що кореспондуються з положеннями пункту 10 Порядку, державна соціальна допомога не призначається у випадках, коли:
- працездатні члени малозабезпеченої сім`ї не працюють, не служать, не вчаться за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної) та вищої освіти протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які в установленому порядку визнані безробітними та за інформацією центрів зайнятості не порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню; осіб, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку; осіб, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або дітьми з інвалідністю віком до 18 років, за особами з інвалідністю II групи внаслідок психічного розладу, а також за особами, які досягли 80-річного віку; фізичних осіб, які надають соціальні послуги);
- під час вибіркового обстеження матеріально-побутових умов сім`ї з`ясовано, що малозабезпечена сім`я має додаткові джерела для існування, не зазначені у декларації про доходи та майно (здача у найм або оренду житлового приміщення (будинку) або його частини; один чи кілька членів сім`ї працюють без оформлення трудових відносин у встановленому порядку; можливість отримання доходу від утримання худоби, птиці, інших тварин; дохід від народних промислів, використання наявної сільськогосподарської техніки, вантажної машини, мікроавтобуса тощо);
- особи, які входять до складу малозабезпеченої сім`ї, протягом 12 місяців перед зверненням за наданням соціальної допомоги здійснили купівлю земельної ділянки, квартири (будинку), автомобіля, транспортного засобу (механізму), будівельних матеріалів, інших товарів довгострокового вжитку тощо або оплатили послуги з навчання, будівництва, ремонту квартири (будинку) або автомобіля, транспортного засобу (механізму), телефонного (в тому числі мобільного) зв`язку тощо (крім житлово-комунальних послуг, у межах норм споживання та медичних послуг, пов`язаних із забезпеченням життєдіяльності) в сумі, яка на час звернення перевищує 10-кратну величину прожиткового мінімуму для сім`ї;
- у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 кв. метр на одного члена сім`ї та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму).
Абзацами 1, 4 частини другої статті 7 Закону № 1768-ІІІ визначено, що за наявності обставин, передбачених у частині першій цієї статті, державна соціальна допомога може бути призначена місцевою державною адміністрацією на підставі рішень районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах (у разі їх створення) рад у разі, якщо неможливість отримання будь-яких джерел для існування пов`язана з тривалою хворобою одного та/або кількох членів сім`ї. Рішення про призначення державної соціальної допомоги у таких випадках приймається на підставі обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, яка звернулася за призначенням такої допомоги. 
Колегією суддів встановлено, що рішенням Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради від 13 січня 2019 року № 24 ОСОБА_1 на підставі абз. 1, 4 частини 1 статті 7 Закону № 1768-III повторно відмовлено у призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї, у зв`язку з тим, що у володінні сім`ї є більше однієї квартири, загальна площа яких більше норми володіння. Відповідачем роз`яснено порядок оскарження прийнятого рішення.
При цьому, колегія суддів зазначає, що вказане рішення не містить обґрунтування відмови у призначенні державної соціальної допомоги на підставі абз. 1 ч. 1 ст. 7 Закону № 1768-ІІІ щодо зазначення наявності обставин, передбачених вказаною нормою Закону.
Крім того, відповідачем не вжито заходів щодо належного виконання приписів абзаців 1, 4 частини другої статті 7 Закону № 1768-IIІ шляхом перевірки наявності обставин для призначення позивачеві державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї, зокрема, дослідження причин відсутності у останнього джерел для існування.
Такі обставини справи вказують на наявність підстав для визнання протиправним та скасування спірного рішення, а також повторного розгляду заяви позивача від 10 січня 2020 року.
Колегія суддів зауважує на те, що Донецький окружний адміністративний суд у рішенні від 14.11.2019 по справі № 200/11965/19-а вже звертав увагу відповідача на протиправність його попереднього рішення про відмову у призначенні позивачеві державної соціальної допомоги у зв`язку з тим, що Управлінням при його прийнятті не було вжито заходів щодо належного виконання приписів абзаців 1, 4 частини другої статті 7 Закону №1768-IIІ шляхом перевірки наявності обставин для призначення позивачеві державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї, зокрема, дослідження причин відсутності у останнього джерел для існування.
При прийнятті спірного у цій адміністративній справі рішення за результатами розгляду заяви позивача від 10.01.2020, відповідачем не здійсненні всі покладені на нього діючим законодавством обов`язки щодо об`єктивного, повного і всебічного розгляду звернення і прийняття обґрунтованого і законного рішення. Повторний розгляд заяви позивача здійснено без урахування висновків Донецького окружного адміністративного суду щодо протиправності попереднього рішення.
Таким чином, оскільки не усунення відповідачем при повторному розгляді заяви позивача порушень, які були встановлені рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14.11.2019, а також відсутність обґрунтування відмови у призначенні допомоги щодо наявності обставин, передбачених абз. 1 ч. 1 ст. 7 Закону №1768-ІІІ, призвело до повторного порушення прав позивача в сфері соціального забезпечення, гарантованих Конституцією України та діючим законодавством, а також до його повторного звернення за судовим захистом, колегія суддів вважає за необхідне зобов`язати відповідача при повторному розгляді заяви позивача від 10.01.2020 про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї усунути порушення, які були допущені при прийнятті рішення від 13.01.2020 і встановлені судом, та розглянути заяву з дотриманням діючого законодавства та правових висновків суду.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-                                                  

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 липня 2020 року у справі № 200/3735/20-а – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 липня 2020 року у справі № 200/3735/20-а – залишити без змін.     
Повне судове рішення складено 07 жовтня 2020 року. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                      А.В. Гайдар
Судді                                                                                                            А.А. Блохін
                                                                                                                      Л.В. Ястребова