Ухвала
Іменем України 
05 жовтня 2020 року
м. Київ
справа № 520/12933/17
провадження № 51-5754 км 18
розгляд №51-5754 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 , який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафта Регіон Сервіс», на вирок Київського районного суду міста Одеси від 30 жовтня 2017 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 16 червня 2020 року стосовно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,
встановив:
За вироком Київського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2017 року затверджено угоду про визнання винуватості від 25 жовтня 2017 року, укладену  між підозрюваними ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,    ОСОБА_7 та прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_8 .
Директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафта Регіон Сервіс» (далі – ТОВ) ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на вирок Київського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2017 року в частині застосування спеціальної конфіскації.
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 16 червня 2020 року, вирок Київського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2017 року залишено без змін, а апеляційну скаргу, зокрема, директора ТОВ ОСОБА_4 –  без задоволення.
До Верховного Суду надійшла касаційна скарга директора ТОВ ОСОБА_4 , в якій він порушує питання про скасування зазначених судових рішень та направлення кримінального провадження на новий розгляд до суду першої інстанції.
Розглянувши подану касаційну скаргу із врахуванням матеріалів на усунення недоліків, які надійшли на виконання ухвали Верховного Суду від 17 вересня 2020 року, суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала з огляду на таке. 
Право на оскарження судових рішень в касаційному порядку не є абсолютним. Так, згідно п. 8  ч. 1 ст. 129 Конституції України  однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний розгляд справи, і лише у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення. 
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року зазначив, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. При цьому право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання (пункт 41 рішення у справі «Абрамова проти України» від 18 грудня 2018 року, заява № 41988/08; пункт 78 рішення у справі «Зубац проти Хорватії» від 05 квітня 2018 року, заява № 40160/12 та інші).
Відповідно до п. 9-2 ч. 1 ст. 393 КПК України право на апеляційне оскарження судового рішення має фізична або юридична особа  у частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про долю речових доказів, документів, які були надані суду; третя особа у частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про спеціальну конфіскацію.
Водночас, відповідно до вимог ч. 1 ст. 425 КПК України, касаційну скаргу мають право подати лише особи, зазначені у цій статті: засуджений, його законний представник чи захисник; виправданий, його законний представник чи захисник; підозрюваний, обвинувачений, його законний представник чи захисник; законний представник, захисник неповнолітнього чи сам неповнолітній; законний представник чи захисник особи; щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного характеру; прокурор; потерпілий або його законний представник чи представник; цивільний позивач, його представник або законний представник; цивільний відповідач або його представник. Цей перелік є вичерпним.
Крім того, відповідно до п. 11 ст. 100 КПК України у разі якщо власник (законний володілець) грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у пункті  1 частини дев`ятої  цієї статті, був встановлений після застосування спеціальної конфіскації та не знав і не міг знати про їх незаконне використання, він має право вимагати повернення належного йому майна або коштів з державного бюджету, отриманих від реалізації такого майна.
Таким чином, представник ТОВ ОСОБА_4 , не є особою, яка згідно ст. 425 КПК України має право подавати касаційну скаргу.
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо її подала особа, яка не має права подавати касаційну скаргу.
Керуючись п. 2 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргуОСОБА_4 , який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафта Регіон Сервіс», на вирок Київського районного суду міста Одеси від 30 жовтня 2017 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 16 червня 2020 року стосовно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 – повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                           ОСОБА_2                                         ОСОБА_3