Номер провадження: 22-ц/813/5480/20 
Номер справи місцевого суду: 520/2209/16-ц
Головуючий у першій інстанції Луняченко В. О.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого                        Сегеди С.М.,
суддів:                        Гірняк Л.А.,
Цюри Т.В.,
               за участю секретаря: Ющак А.Ю.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у відсутності учасників справи,апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17 січня 2020 року про призначення повторної посмертної судової психіатричної експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Державний нотаріус Пінігіна Наталя Миколаївна, про встановлення факту родинних відносин, визнання заповіту недійсним, визнання права власності на спадкове майно за законом,

встановив:

23 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом після уточнення якого (т.1, а.с. 122) просила встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 , 1930 р.н., та ОСОБА_4 , 1938 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, що вони є рідними сестрами, визнати недійсним заповіт ОСОБА_4 від 06.09.11 року, складений на користь ОСОБА_2 , відповідно до якого ОСОБА_4 заповідала на випадок її смерті квартиру АДРЕСА_1 , зареєстровану в реєстрі за №4-1113, визнати за ОСОБА_1 право власності на вказану квартиру та на земельну ділянку площею 7,07 га, яка розташована в межах території Великовеселівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області, та яка належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі державного акту МК №010370. 
Позов обґрунтований тим, що рідна сестра позивачки - ОСОБА_4 , на час підпису заповіту 06 вересня 2011 року на користь - ОСОБА_2 , не могла вчинити такі дії, оскільки в той час вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Позивачка зазначила, що вона особисто та вся їх родина - діти, внуки, починаючи з 2009 року спостерігали за розладом її вольової діяльності, неконтрольованих вчинків, провали в пам`яті, коли остання навіть не могла згадати події вчорашнього дня. Саме тоді вони були вимушені звернутися до лікарів Одеського психоневрологічного диспансеру, де ОСОБА_4 була поставлена на облік та у відношенні неї було здійснено активне лікування.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 31.03.2017 року було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 про призначення у справі судової посмертної психіатричної експертизи для встановлення психічного стану померлої у липні 2015 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент підпису заповіту 06.09.2011 року, складеного на користь ОСОБА_2 (т.2, а.с. 31).

Разом з тим, з боку відповідача, та його представника у судовому засіданні було поставлено питання про наявність об`єктивних сумнівів у наданої з КУ «ООМЦПЗ» медичної картки амбулаторного хворого №3053/09, заведеної 16.11.09 року на ОСОБА_4 , згідно з якою ОСОБА_4 в період 2009-2011 років перебувала на обліку лікаря-психіатра з приводу захворювання на «Органічний розлад особистості та поведінки внаслідок ЧМТ (2007 р.) з прогресуючим інтелектуально-мнестичним зниженням. Сумніви обґрунтовуються тривалістю невиконання ухвали суду від 05.04.2016 року про витребування медичної карки, яка протягом декількох місяців не виконувалась із зазначенням різних місць знаходження даної карки, а крім того, що надана медична карка, яка начебто заведена у 2009 році, здійснена на формі, затвердженої у 2012 році та наявністю розбіжностей у персональних даних хворої. 

31.03.2017 року ухвалою суду по клопотанню представника відповідача – ОСОБА_6 , по справі була призначена судова почеркознавча експертиза з питань виконання підписів в оригіналах заяв, що містяться в медичній картці амбулаторного хворого ОСОБА_4 №3059/09, саме ОСОБА_4 , а також з питань давності заповнення медичної картки. Оригінал медичної картки №3059/09 було направлено експертам для проведення почеркознавчої експертизи, а копія експертам для проведення психіатричної експертизи (т.2, а.с.34-35).

В свою чергу, 27.06.2017 року до суду звернувся голова судово-психіатричної експертної комісії КУ «ООМЦПЗ» Толмачов О.В. (т.2, а.с. 37) з письмовим повідомлення про неможливість виконання експертного завдання по проведенню посмертної судово-психіатричної експертизи, без висновків за результатами судової почеркознавчої експертизи та судової технічної (фізико-хімічної) експертизи медичної документації - медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_4 №3059/09, у зв`язку із необхідністю вивчення даної медичної документації, яка має суттєве значення при проведенні експертизи. 

Однак не дочекавшись висновку судово-почеркознавчої експертизи, судово-психіатрична експертна комісія КУ «ООМЦПЗ» надала до суду висновок №458 від 30.10.2017 року судово-психіатричного дослідження, відповідно до якого під час укладення та підписання заповіту від 06.09.2011 року ОСОБА_4 абсолютно не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними (т.2, а.с. 71-77).

Крім того, згідно висновку експертів №13015/13016/17-32 від 21.11.2017 року за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи досліджувані підписи від імені ОСОБА_4 у рядку «Пацієнт» у заяві та у рядку «підпис» у заяві «інформована добровільна згода пацієнта на обробку персональних даних» від 16.11.2009 року, що підшиті до медичної картки №3053/09, виконані не ОСОБА_4 а іншою особою (т.2, а.с. 59-63).
Після отримання зазначених висновків, та необґрунтованості позиції судово-психіатричної експертної комісії КУ «ООМЦПЗ», яка спочатку визначилась про неможливість проведення дослідження без отримання висновків судово-почеркознавчої експертизи щодо медичної картки, а потім не чекаючи даних висновків, в основу власного дослідження поклала саме дані зазначеної медичної картки, з боку представника відповідача було заявлено клопотання про призначення у справі повторної судової психіатричної експертизи, проведення якої доручити іншій експертній установі (т.2, а.с.91-106). 

Так, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 10.04.2018 року по справі була призначена повторна посмертна судова психіатрична експертиза, яка була доручена експертам Українського науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркології Міністерства охорони здоров`я України (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 103) (т.2, а.с.153-154).

Однак згідно висновку №18 від 22.11.2018 року експертами повідомлено про неможливість відповісти на задані судом запитання без прийняття судом рішення щодо легітимності медичної карти амбулаторного хворого №3053/09 на ім`я ОСОБА_4 з КУ ООМЦПЗ м. Одеси, як достовірного об`єкта судово-психіатричної експертизи (т.2, а.с.161-170). 

У судовому засіданні для вирішення питання про достовірність та допустимість доказу - медичної карти амбулаторного хворого №3053/09 на ім`я ОСОБА_4 – представником позивача було заявлено клопотання про проведення додаткової перевірки факту видачі та заповнення даної медичної картки, витребування відомостей з журналу реєстрації осіб, які проходили лікування у даній медичній установі та виклику для допиту лікаря з даної установи. 
В свою чергу, представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення даного клопотання, вважаючи, що висновком експертів про наявність підпису іншої особи замість ОСОБА_4 , доведено недостовірність самої медичної картки. 
Під час проведеної перевірки медичної картки Одеського психоневрологічного диспансеру амбулаторно хворої ОСОБА_4 стосовно обставин заведення і заповнення медичної карки були додатково опитані свідки – заступник головного лікаря Комунальної установи «ООМЦПЗ» (правонаступник Психоневрологічного диспансеру) з організаційно-методичної роботи ОСОБА_7 і лікар-психіатр Харитончук Н.В., а також витребувано та оглянуто у судовому засіданні «Журнал обліку виписки первинної амбулаторної історії хвороби в поліклінічному відділенні». 

В подальшому, оскаржуваною ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17 січня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , державний нотаріус Пінігіна Н.М., про встановлення факту родинних відносин, визнання заповіту від 06.09.2011 року, згідно якого ОСОБА_4 заповідала належне їй майно ОСОБА_2 недійсним, визнання права власності на спадкове майно за законом було призначено повторну посмертну судову психіатричну експертизу, яку доручено експертам Українського науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркології Міністерства охорони здоров`я України (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 103), попереджено експертів про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків. 
На вирішення експертів суд поставив наступні питання:
1.Чи страждала ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будь-якими психічними захворюваннями та чи усвідомлювала вона на момент підписання заповіту 06 вересня 2011 року значення своїх дій та чи могла керувати ними ?
При вирішенні цього питання дослідити матеріали справи а також медичну картку амбулаторного хворого ОСОБА_4 №3053/09. 
2. Чи є можливість дослідити психічний стан ОСОБА_4 , 09.01.1938 року на момент підписання заповіту 06 вересня 2011 року, за матеріалами справи, без урахування медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_4 №3053/09, і якщо можливо, та встановити чи страждала ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будь-якими психічними захворюваннями та чи усвідомлювала вона на момент підписання заповіту 06 вересня 2011 року значення своїх дій та чи могла керувати ними, без урахування медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_4 №3053/09 ?
В розпорядження експертів надано матеріали цивільної справи №520/2209/16ц. 
Оплату за проведення повторної експертизи покладено на сторону ОСОБА_2 , попереджено її про наслідки несплати рахунку експертної установи. 
Зупинено провадження по справі на час проведення експертизи (т3, а.с.67-69). 

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали Київського районного суду м. Одеси від 17 січня 2020 року про призначення повторної посмертної судової психіатричної експертизи та постановлення нової, якою направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (т.3, а.с.75-80).

14 квітня 2020 року від представника  ОСОБА_2  – адвоката Петрушенка В.В. до Одеського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення, що оскаржується - без змін (т.3, а.с. 154-156).

Вирішуючи питання про слухання справи у спрощеному позовному провадженні, у відсутності учасників справи, колегія суддів виходить із того, що учасники справи повідомлені про час і місце судового засідання, призначеного на 16.12.2020 року, на 14.00 год., як то передбачено ст. 130 ЦПК України, (т.3, а.с. 183-192). 
Більш того, від Державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у м. Одеса Пінігіної Н.М. до Одеського апеляційного суду надійшов лист, у якому остання просила слухати справу у її відсутності, розгляд справи залишила на розсуд суду (т.3, а.с. 193).
При цьому, колегія суддів враховує, що у відповідності до п.п. 1, 5 Розпорядження голови Одеського апеляційного суду № 12 від 16.10.2020 року, з наступними змінами (т.3, а.с.197), тимчасово, на час установлення на території м. Одеси рівня епідемічної небезпеки «помаранчевий» або «червоний», зупинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судових процесів та припинено їх допуск до залів судових засідань. 
Оскільки жоден із учасників даної цивільної справи не надав суду заяви про бажання прийняти участь у справі особисто, та відкладення у зв`язку з цим судового розгляду, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим колегія суддів вирішила слухати справу за відсутності її учасників, на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи вищенаведене та у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).        
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення, яким є постанова суду, є 24.12.2020 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Призначивши по справі повторну посмертну судову психіатричну експертизу, доручивши її проведення експертам Українського науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркології Міністерства охорони здоров`я України, та поставивши перед ними питання про оцінку психічного стану як з урахуванням так і без урахування вищевказаної медичної картки (за можливістю), суд першої інстанції виходив із того, що 10.04.2018 року по справі була призначена повторна посмертна судова психіатрична експертиза, яка була доручена експертам Українського науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркології МОЗ України. Однак згідно висновку №18 від 22.11.2018 року експертами повідомлено про неможливість відповісти на задані судом запитання без прийняття судом рішення щодо легітимності медичної карти амбулаторного хворого №3053/09 на ім`я ОСОБА_4 з КУ ООМЦПЗ м. Одеси, як достовірного об`єкта судово-психіатричної експертизи.

Апеляційний суд вважає, що такого висновку суд дійшов з порушенням норм процесуального права, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обгрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.
Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути виготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги де висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмов} без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Якщо експерт під час підготовки висновку встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини.
Так, відповідно до статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Відповідно до ст. 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). 
Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Відповідно до пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», за змістом додаткова експертиза призначається після розгляду судом висновку первинної експертизи, коли з`ясується, що усунути неповноту або неясність висновку шляхом допиту експерта неможливо. Висновок визнається неповним, коли експерт дослідив не всі подані йому об`єкти чи не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання. Неясним вважається висновок, який нечітко викладений або має невизначений, неконкретний характер. В ухвалі про призначення додаткової експертизи суду необхідно зазначати, які висновки експерта суд вважає неповними чи неясними або які обставини зумовили необхідність розширення експертного дослідження. Проведення додаткової експертизи може бути доручено тому самому або іншому експертові.
Первинною є експертиза, коли об`єкт досліджується вперше.
Повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз).
За змістом положень ст. 113 ЦПК України законодавець наголошує, що повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, 17.01.2020 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси була призначена повторна посмертна судова психіатрична експертиза, за другим клопотанням представника ОСОБА_2 – ОСОБА_8 з тих самих мотивів, за якими вже призначалась судом повторна посмертна судово-психіатрична експертиза ухвалою суду від 10.04.2018 року, однак яка не була проведена у зв`язку з неможливістю її проведення. 

При цьому, судом правильно зазначено, що достовірність доказу, який поставлено стороною відповідача під сумнів, буде оцінено судом під час ухвалення рішення, що свідчить про те, що судом недоліки, з яких не було проведено повторну експертизу, не усунуті з об`єктивних причин.
Таким чином, не усунувши недоліки, які вказані у висновку експертів № 18 від 22.11.2018 року про неможливість проведення повторної експертизи, суд знову вдруге призначає повторну експертизу, при цьому частково змінивши питання, які ставляться на розгляд експертів, таким чином заздалегідь ставлячи під сумнів існування медичної картки амбулаторно хворої ОСОБА_4 № 3053/09.

При цьому, призначаючи другу повторну експертизу, суд фактично погодився з сумнівами відповідачки  ОСОБА_2  та її представника ОСОБА_8  щодо існування вищевказаної медичної картки амбулаторно хворої ОСОБА_4 , які ним вказані у своєму  клопотанні про призначення другої повторної посмертної судово-психіатричної експертизи, з посиланням на фальсифікацію медичної документації, та надаючи до суду дві медичні картки поліклініки № 20 Київського району м. Одеси - не прошитих, в яких безпосередньо зазначається, що хвора ОСОБА_4 в період 2009-2011 років неодноразово лікувалась стаціонарно у лікарні з діагнозом до десяти хвороб, у тому числі - головної болі від падіння. 

На думку колегії суддів, а також враховуючи, що недоліки, по яким повторна експертиза не була проведена, не усунуті, у суду першої інстанції не було підстав для призначення другої повторної судової психіатричної експертизи, на вирішення якої поставлені у тому числі питання, про проведення посмертної судово-психіатричної експертизи без урахування медичної картки амбулаторно хворої ОСОБА_4 № 3053/09.

Тобто, колегія суддів вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів для ухвалення судового рішення по суті позовних вимог та заперечень проти них, без проведення вдруге повторної посмертної судової психіатричної експертизи. 
При цьому слід зазначити, що по справі проведена судова посмертна психіатрична експертиза, проведення якої у відповідності до п.2 ч.1 ст.105 ЦПК України є обов`язковим, та за результатами якої складений висновок № 458 від 30.10.2017 року (т.2, а.с.71-77), який між тим, у відповідності до ст. 110 ЦПК України не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Також слід врахувати, що з первісними позовними вимогами позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду майже 5 років тому назад, на даний час їй виповнилося 90 років, а тому призначення вдруге повторної посмертної судової психіатричної експертизи, не усунувши недоліки, по яким не була проведена попередня повторна судова експертиза, може призвести до порушення прав позивачки і необґрунтованого затягування строків розгляду даної цивільної справи, що є недопустимим.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надала суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її спростовують, оскільки ухвалу постановлено не у відповідності до вимог процесуального права.
У зв`язку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Крім того, у відповідності до ст. 353 та п.2 ч. 1 ст. 389 ЦПК України ухвала суду першої інстанції про призначення експертизи у справі касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 379, ст.ст. 381 – 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17 січня 2020 року про призначення повторної посмертної судової психіатричної експертизи скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:                 С.М. Сегеда        

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра