Справа № 461/8641/19                                Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б. 
Провадження № 22-ц/811/2280/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я. 
Категорія:3

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

10 грудня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Мельничук О.Я., 
суддів: Ванівського О.М., Крайник Н.П.
при секретарі Фейір К.О.
з участю представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Галицького районного суду міста Львова від 16 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу», за участю третьої особи Акціонерного товариства «Альфа – Банк» про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та зобов`язання до вчинення дій,-
В С Т А Н О В И В:

07.11.2019 року ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу», в якому просить скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 48992014 від 03.10.2019 року, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» Бойко Христиною Романівною щодо реєстрації за Акціонерним товариством «Альфа-Банк» права власності на об`єкт нерухомого майна, розташованого за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1928779346101; номер об`єкта в РПВН: 11843060) та зобов`язати Комунальне підприємство «Реєстрація майна та бізнесу» вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності за Акціонерним товариством «Альфа-Банк» на об`єкт нерухомого майна, розташованого за адресою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову покликався на те, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності позивачу та членам його сім`ї, що підтверджується свідоцтвом про право власності № НОМЕР_1 від 09.08.2005 року. 31.10.2007 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання траншу № SME0005263. Також, 31.10.2007 року, з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 укладено договір іпотеки № SMERS00254/1, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Е.В. зареєстрований в реєстрі за № 10716. Згідно п. 3.1. договору іпотеки, предметом іпотеки за цим договором є квартира, загальною площею 106,5 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . 01.10.2019 року державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» Бойко Христиною Романівною на підставі договору іпотеки №SMERS00254/1, серія та номер: 10716, виданий 31.10.2007 року, видавник: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Тертична Е.В., повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, серія та номер: б/н, видавник: Акціонерне товариство "Альфа-Банк", проведено державну реєстрацію права власності нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 за суб`єктом АТ «Альфа-Банк». Представник позивача вважає, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є протиправним та незаконним, прийнятим з порушенням чинного законодавства, оскільки позивачем не було отримано письмову вимогу про усунення порушення, іпотекодержателем не проведено оцінки предмета іпотеки та не подано висновку експерта реєстратору, при проведенні реєстрації нерухомого майна не прийнято до уваги наявність обтяжень прав на нерухоме майно, а тому таке рішення підлягає скасуванню. Просив позов задоволити.
Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 16 червня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу», за участю третьої особи Акціонерного товариства «Альфа – Банк» про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та зобов`язання до вчинення дій – задоволено.
Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 48992014 від 03.10.2019 року прийняте державним реєстратором Бойко Христиною Романівною Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу», щодо реєстрації за Акціонерним товариством «Альфа-Банк» (код ЄДРПОУ 23494714) права власності на об`єкт нерухомого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1928779346101; номер об`єкта в РПВН: 11843060).
Зобов`язано Комунальне підприємство «Реєстрація майна та бізнесу» (код ЄДРПОУ 42033431; юридична адреса: 79495, м. Львів – м. Винники, вул. Галицька, буд. 20) вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності за Акціонерним товариством «Альфа-Банк» (код ЄДРПОУ 23494714) на об`єкт нерухомого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1928779346101; номер об`єкта в РПВН: 11843060).
Стягнуто з Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» (код ЄДРПОУ 42033431; юридична адреса: 79495, м. Львів – м. Винники, вул. Галицька, буд. 20) на користь ОСОБА_1 (Ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 1568 грн. 80 коп.
Рішення суду оскаржило Акціонерне товариство «Альфа-Банк». Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Звертає увагу, що вони не були повідомлені про час та дату розгляду справи, у зв`язку з чим були обмежені в поданні доказів. Звертає увагу на практику Верховного суду з даних правовідносинах (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі №533/7636/14, провадження №14-636цс18, Постанови від 05 грудня 2018 року, провадження 14-247цс18 та14-179цс18, Постанови від 14 листопада 2018 року, провадження №14-208цс18, Постанова Верховного суду України від 24 червня 2015 року, провадження №6-251цс15), а також на ч.1,2 п.61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127, чинної в момент розгляду справи.
Також звертає увагу суду на відсутність рішення щодо стягнення з позивача суми заборгованості до накладення арешту на майно, та на те, що вартість предмета іпотеки не перевищує суму заборгованості.
В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Галицького районного суду міста Львова від 16 червня 2020 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
07 грудня 2020 року на адресу суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк». Звертає увагу на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги АТ «Альфа-Банк» у зв`язку з недоведеністю обставин, на які посилається скаржник на підтвердження своєї правової позиції, а також невірне нормативно-правове обгрунтування, оскільки АТ «Альфа-Банк» не було обмежене у наданні додаткових доказів по справі в суді першої інстанції, а без будь-яких поважних причин цього не зробило, в матеріалах реєстраційної справи відсутні докази надсилання вимоги та отримання її боржником, а також допущені порушення при оформленні вимоги про усунення порушень. Крім того, на момент проведення державної реєстрації на квартиру було накладено арешт та оголошено заборону на її відчуження. Просить в задоволенні апеляційної скарги АТ «Альфа-Банк відмовити, рішення Галицького районного суду міста Львова від 16 червня 2020 року залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Акціонерного товариства «Альфа-Банк» підлягає до задоволення із наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.
Судом встановлено, що позивачу по справі ОСОБА_1 та членам його сім`ї: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 належить на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 09 серпня 2005 року, виданого згідно з розпорядженням Галицької районної адміністрацією № 911 /а.с. 13, том 1/.
31.10.2007 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання траншу № SME0005263, згідно умов якого кредитор надав позичальнику кредит в сумі 150000,00 (сто п`ятдесят тисяч) доларів США 00 центів на строк користування 120 (сто двадцять) місяців зі сплатою процентів в розмірі 13 (тринадцять) % річних, а позичальник зобов`язувався повернути наданий кредит і сплатити проценти та комісії за кредитом у встановлений договором строк та виконати інші зобов`язання за договором в повному обсязі /а.с.16-18, том 1/.
31.10.2007 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 укладено договір іпотеки № SMERS00254/1, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Е.В. зареєстрований в реєстрі за № 10716. 
Згідно п. 3.1. договору іпотеки, предметом іпотеки за цим договором є квартира, загальною площею 106,5 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 /а.с.19-25, том 1/.
При укладенні договору іпотеки № SMERS00254/1 від 31.10.2007 року на предмет іпотеки - квартиру що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Е.В. накладено заборону відчуження до припинення договору іпотеки.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №184236865 від 09.10.2019 року, 01.10.2019 року державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» Бойко Христиною Романівною на підставі договору іпотеки №SMERS00254/1 від 31.10.200 року та повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 48992014 від 03.10.2019 12:55:39, власник АТ «Альфа-Банк» /а.с.29-31/.
Постановляючи оскаржуване рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень прийнято з порушенням вимог закону, оскільки позивачем не отримано письмову вимогу про усунення порушення покладеного на нього зобов`язання, іпотекодержателем не проведено оцінки предмета іпотеки, при проведенні реєстрації нерухомого майна державним реєстратором не враховано відсутність висновку експерта, а також не прийнято до уваги наявність обтяжень прав на нерухоме майно. У зв`язку з цим, суд першої інстанції вважав, що державна реєстрація за банком права власності на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , за неподання для цього передбачених пунктом 61 Порядку державної реєстрації документів проведена державним реєстратором без дотримання положень ст.ст.10, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому рішення зазначеного суб`єкта владних повноважень від 03.10.2019 року №48992014 про реєстрацію права власності є протиправним.
З такими висновками колегія суддів не погоджується з наступних обставин.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч.ч.1-3 ст.12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч.1 ст.328 ЦК України).
Зазначена правова позиція викладена в Постановах Верховного Суду України № 6-1851 цс 15 від 30 березня 2016 року, № 6-2457 від 02 листопада 2016 року.
Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд України у Постанові від 30 березня 2016 року у справі № 1851 цс 15. Підстав для відступу від зазначеного правого висновку не знайшла і Велика Палата Верховного Суду, зазначивши у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 760/14438/15-ц про те, що передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36, 37 Закону України "Про іпотеку" є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду.
Застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - це виключно позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі.
Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.
Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Сам договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно.
Відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.
Згідно п.6.1 договору іпотеки іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у будь-якому з наступних випадків: невиконання основного зобов`язання, невиконання чи неналежного виконання іпотекодавцями умов договору, інших випадках, передбачених законодавством України.
Відповідно до п. 6.3 та п. 6.3.1. договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку позасудового врегулювання може здійснюватися шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов`язання. У цьому випадку право власності на предмет іпотеки переходить від іпотекодавців до іпотекодержателя з дня, наступного за останнім днем строку, визначеного для виконання порушеного основного зобов`язання та/або умов цього Договору у вимозі про усунення порушень, яка буде надіслана іпотекодержателем згідно зі статтею 35 Закону України «Про іпотеку»; при цьому, у разі прийняття іпотекодержателем рішення про звернення стягнення у спосіб, зазначений у цьому пункті, у вимозі про усунення порушень іпотекодержателем зазначається дата переходу права власності на предмет іпотеки.»
Згідно Постанови Верховного Суду України від 18 квітня 2018 року у справі №318/2289/15-ц застереження, за своєю правовою природою вважається договором про задоволення вимог іпотекодержателя і є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.
Наявність договору або застереження у договорі про позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки не позбавляє іпотекодержателя права звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку.
У Постанові Верховного Суду України у справі 6-2967цс16 від 22 березня 2017 року зазначено, що «при цьому згідно із частиною першою статті 37 Закону України «Про іпотеку» правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності».
Таким чином, колегія суддів вважає можливою реалізацію позасудового способу задоволення вимог іпотекодержателя на підставі іпотечного застереження.
Частиною першою статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.
Згідно з частиною першої статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
Частиною четвертою статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.
Відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. 
Згідно з пунктом 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок), для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.
Відповідно до пункту 61 Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслана вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату, або засвідчена іпотекодержателем копія рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з позначкою про відмову адресата від одержання такого відправлення, або засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).
Слід зазначити, що даний перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає, у зв`язку з чим посилання позивача на відсутність оцінки нерухомого майна (предмета іпотеки) при прийнятті державним реєстратором КП «Реєстрація майна та бізнесу» 03 жовтня 2019 року оскаржуваного рішення № 48992014 щодо реєстрації за Акціонерним товариством «Альфа-Банк» права власності на об`єкт нерухомого майна, розташованого за адресою АДРЕСА_1 - є безпідставним, оскільки така в переліку обов`язкових документів, передбачених Порядком, відсутня.
Крім того, вичерпний перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень передбачений частиною першою статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і як зазначив Верховний Суд під час розгляду цивільної справи № 645/5280/16-ц, така обставина не є підставою для скасування державної реєстрації. 
Таким чином, як зазначив Верховний Суд під час розгляду цивільної справи № 645/5280/16-ц (Постанова від 13 червня 2018 року), наведеними правовими нормами визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.
Більше того, за змістом частини п`ятої статті 37 Закону України «Про іпотеку» обов`язку іпотекодержателя відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя кореспондує відповідне право іпотекодавця на отримання такого відшкодування, за захистом якого у випадку порушення останній вправі звернутись з відповідним позовом до суду.
В ході апеляційного розгляду справи, АТ «Альфа-Банк» долучено до матеріалів справи висновок про вартість майна – квартири АДРЕСА_2 , згідно якого вартість об`єкта - оцінка становить 2 119 987,00 грн. /а.с. 265, том 1/. 
Згідно матеріалів реєстраційної справи №1928779346101, яку ухвалою Галицького районного суду м.Львова було витребувано в Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Львівської міської ради, в такій містяться наступні документи: заява про державну реєстрацію; квитанція; квитанція; витяг з Державного реєстру; повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, адресовані ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ; договір іпотеки; договір про надання траншу; рамкова угода; інформація з державного реєстру; рішення про державну реєстрацію; витяг з Державного реєстру /а.с.140-183, том 1/.
Як вбачається з копії реєстру пересилання відправлень № 207, копій повідомлень про вручення поштового відправлення та описів вкладення у цінний лист, долучених АТ «Альфа-Банк» до матеріалів справи в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 надіслано повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням та повернуто такі з відміткою про причину їх невручення – «за закінченням встановленого строку зберігання», що відповідно до Постанови Верховного Суду України від 29 серпня 2018 року у справі № 755/5691/16-ц свідчить про вжиття іпотекодержателем всіх заходів для відповідного повідомлення боржника про наявність заборгованості.
З огляду на такі обставини, безпідставним є висновок суду першої інстанції про відсутність документів, які підтверджують факт завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником письмової вимоги іпотекодержателя.
Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
За змістом цієї норми істотними умовами вимоги про усунення порушень є стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Матеріалами справи встановлено, що зазначена інформація відображена у повідомленнях, які направлялись іпотекодавцям.
Судом встановлено, що 09.04.2014 року відповідно до постанови старшого державного виконавця Галицького ВДВС ЛМУЮ Яремчука А.Т. накладено арешт на майно ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , країна громадянства: Україна, адреса: АДРЕСА_1 , номер запису про обтяження: 5284915. Крім того, 26.12.2013 року відповідно до постанови старшого державного виконавця Галицького ВДВС ЛМУЮ Яремчука А.Т накладено арешт на майно ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , країна громадянства: Україна, адреса: АДРЕСА_1 , номер запису про обтяження: 4091785.
Однак, враховуючи положення ст. 37 Закону України «Про іпотеку», третя особа, як обтяжувач з вищим пріорітетом, встановленим цим Законом, володіє переважним та першочерговим правом на отримання задоволення своїх вимог щодо одного й того ж нерухомого майна, а тому накладений державним виконавцем арешт на спірне нерухоме майно, що перебуває в іпотеці, жодним чином не забезпечує виконання зобов`язання.
Крім того, під час здійснення державної реєстрації державний реєстратор, відкривав відповідний розділ в Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що свідчить, про те, що реєстрація права власності на предмет іпотеки, була проведена до 2013 року. А у відповідності до п. 10 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на верухоме майно та їх обтяжень», який був чинний на момент державної реєстрації, Державна реєстрація обтяжень прав на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване у Державному реєстрі прав, іпотеки майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва проводиться у спеціальному розділі Державного реєстру прав. При державній реєстрації права власності на таке майно записи про обтяження переносяться до відповідної частини відкритого розділу Державного реєстру прав.

Відтак, колегія суддів вважає, що наявний арешт не міг бути перешкодою для проведення державної реєстрації суб`єктом владних повноважень. 

Таким чином, Банк реалізував своє законне та договірне право на позасудове звернення стягнення для задоволення своїх вимог, що передбачає можливість набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки та звернувся до компетентного органу для державної реєстрації права власності, а державний реєстратор здійснив державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - процедуру офіційного визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з дотриманням вимог закону. 
З наведених мотивів, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу», за участю третьої особи Акціонерного товариства «Альфа – Банк» про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та зобов`язання до вчинення дій – відмовити.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі відмови у позові судовий збір покладається на позивача, а тому слід стягнути зОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» судові витрати в розмірі 2305,20 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, 
       
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» – задовольнити.
Рішення Галицького районного суду міста Львова від 16 червня 2020 року скасувати та ухвалити нову постанову.
У задоволенні позову ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу», за участю третьої особи Акціонерного товариства «Альфа – Банк» про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та зобов`язання до вчинення дій - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» судові витрати в розмірі 2305,20 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 17 грудня 2020 року.

Головуючий:                                                        О.Я.Мельничук

       Судді:                                                                        О.М. Ванівський

                                                                               Н.П. Крайник