Ухвала
Іменем України 
23 листопада 2020 року
м. Київ
справа № 623/3374/18
провадження № 51-5568 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду  у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Харківського апеляційного суду від 13 серпня 2020 року щодо засудженої ОСОБА_4 ,
встановив:
За вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 15 січня 2019 року  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 3 статті 135 Кримінального кодексу України (далі – КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, за частиною 1 статті 299 КК до покарання у виді арешту на строк    6 місяців.
На підставі частини 1 статті 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання, що відповідно до статті 72 КК дорівнює 6 місяцям позбавлення волі, більш суворим              ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Відповідно до статті 75 КК ОСОБА_4 звільнена від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 роки та покладенням на неї обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 частини 1 та пунктом 2 частини 2 статті 76 цього Кодексу.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 13 серпня 2020 року вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 15 січня 2019 року щодо засудженої            ОСОБА_4 залишено без зміни.
У касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої.
 
Відповідно до вимог частини 2 статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК.
Однак вказаних вимог кримінального процесуального закону прокурор не дотримався. 
Зокрема, у касаційній скарзі прокурор, вказуючи на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, не зазначає їх зміст та вплив на незаконність судового рішення з урахуванням вимог статті 412 КПК. 
До того ж, вимоги прокурора стосуються ухвали суду апеляційної інстанції, однак зі змісту касаційної скарги вбачається, що він також вказує на незаконність вироку районного суду, чим допустив неузгодженість своєї позиції та суперечності у своїй касаційній скарзі.  
Таким чином, недодержання прокурором вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху. 
 
На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд    
 
постановив:
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Харківського апеляційного суду                від 13 серпня 2020 року щодо засудженої ОСОБА_4  залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали. 
 
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                                       ОСОБА_3