ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/714/20  Номер провадження 22-ц/814/2566/20	Головуючий у 1-й інстанції Солоха О. В.  Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.
Суддів: Дряниці Ю.В., Чумак О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 30 вересня 2020 року 
по справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2020 року  ОСОБА_2 звернулася до місцевого суду із вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що вони з ОСОБА_1 мають спільну неповнолітню доньку, яка проживає разом з позивачем. Вихованням та утриманням дитини займається позивачка, при цьому, відповідач, за усною домовленістю, повинен був сплачувати на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 4000,00 грн., однак, починаючи з вересня 2019 року, відповідач почав перераховувати значно менші кошти, що стало підставою звернення позивача з даним позовом до суду.
З урахуванням наведеного прохала: стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 гривень, щомісячно, починаючи з 26.05.2020 року до досягнення донькою повноліття, та додатково стягнути недораховані аліменти, які зазначені у розрахунку.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 30 вересня 2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн.
Аліменти стягнуто щомісячно, починаючи з дня подачі позову, а саме з 28 травня 2020 року до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 включно. 
Допущено негайне виконання рішення в межах стягнення платежів за один місяць.
В іншій частині позову відмовлено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 630 грн. судового збору.

З вказаним рішенням не погодився відповідач, який у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення місцевого суду скасувати, та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково, а саме стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1000,00 грн. щомісячно з дати подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття.
Зазначає, що, протягом 2019-2020 років ним, в добровільному порядку, здійснювалось перерахування позивачу грошей на утримання їх доньки, додатково оплачувався дошкільний заклад, він купує одяг та продукти харчування, відтак, апелянт вважає, що фактично він єдиний матеріально забезпечує дитину.
Зауважує, що у відповідача на утриманні також перебуває старша донька ОСОБА_4 , на матеріальне забезпечення якої присуджено аліменти в сумі 1000,00 грн., проте апелянт бере на себе і інші витрати на її утримання. 
Окрім того, ОСОБА_1 зараз створив нову сім`ю, де також є двоє дітей, що потребують утримання та відповідач намагається в рівних частках забезпечити кожну дитину, наприклад, спільно з дітьми поїхав на відпочинок на море.
Вказує, що його офіційний дохід, на момент винесення судом рішення становив 6250,00 грн., розмір прожиткового мінімуму на 1 дитину до 6 років становить 1859 грн., відтак присудження аліментів в розмірі 3000,00грн., з урахуванням і інших обставин справи, є неправомірним.
Вважає недоведеним посилання місцевого суду на начебто рівну участь обох батьків у матеріальному забезпеченні дитини сторін по справі.

Апеляційний суд, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права . Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Згідно з вимогами ч.1 ст.264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Як убачається з матеріалів справи, згідно актового запису №103, складеного Подільським районним у місті Києві ВДРАЦС ГТУЮ у місті Києві, ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 , її батьками записані – ОСОБА_1 (батько) та ОСОБА_2 (мати) (повторне Свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 07.07.2018 року, а.с.12).

Також, місцевим судом установлено, що згідно виписки по окремим зарахуванням по картці/рахунку ОСОБА_2 , ОСОБА_1 з квітня 2019 по травень 2020 перераховував на вказаний рахунок кошти на утримання дитини у наступних розмірах: квітень 2019 р. – серпень 2019 р. по 4000,00 грн. щомісячно, у жовтні 2019 р. - 2600,00 грн., у листопаді 2019 р. – 3000,00 грн., у грудні 2019 р. – 2600,00 грн., у січні 2020 р. – 3000,00 грн., у лютому 2020 р. – 1500,00 грн., у березні 2020 р. – 3000,00 грн., у квітні 2020 р. – 2994,00 грн., у травні 2020 р. – 1000,00 грн. (а.с.13-14).

       Задовольняючи позовні вимоги частково, місцевий суд виходив із того, що розмір аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 на місяць у розмірі 3000,00 грн., буде справедливим балансом щодо захисту прав всіх неповнолітніх дітей відповідача, які будуть мати однаковий рівень матеріального забезпечення від батька та на даному етапі забезпечить дитині, на утримання якої стягуються аліменти за даним рішенням, з боку відповідача належне утримання, а також не погіршить його матеріальне становище. Відмовляючи в задоволенні стягнення додаткових витрат місцевий суд вказував на безпідставність таких вимог.
Такі висновки суду першої інстанції в не повній мірі відповідають встановленим по справі обставинам та нормам матеріального і процесуального права, виходячи з наступного. 

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

       У відповідності до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно.
       Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
       Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то, відповідно до ч.3 ст.70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N606-XIV "Про виконавче провадження", він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.
       Порядок стягнення аліментів визначено у ст.74 Закону "Про виконавче провадження», а також у статтях 194 - 197, 274 СК.

       За змістом ч.ч.1,2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
       Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

       За змістом ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

       З матеріалів справи вбачається, що відповідач на утримання доньки ОСОБА_3 щомісячно перераховував позивачу кошти у наступних розмірах : квітень 2019 р. – серпень 2019 р. по 4000,00 грн. щомісячно, у жовтні 2019 р. - 2600,00 грн., у листопаді 2019 р. – 3000,00 грн., у грудні 2019 р. – 2600,00 грн., у січні 2020 р. – 3000,00 грн., у лютому 2020 р. – 1500,00 грн., у березні 2020 р. – 3000,00 грн., у квітні 2020 р. – 2994,00 грн., у травні 2020 р. – 1000,00 грн. (а.с.13-14).

       Окрім того, як убачається з наданих відповідачем квитанцій, ним здійснювались і інші виплати на користь дитини – ОСОБА_6 , а саме: 398,44 грн. (квитанція№29/58 від 17.07.2020р.), 356,74 грн. (квитанція №704/1408 від 19.03.2019р.), 290,64 грн. (квитанція №367/734 від 17.05.2019р.), 456,72 грн. (квитанція №280/560 від 21.06.2019р.), 249,12 грн. (квитанція №116/232 від 16.07.2019р.), 892,68 грн. (квитанція №49/98 від 16.09.2019р.), 435,96 грн. (квитанція №386/772 від 16.10.2019р.), 228,36 грн. (квитанція №6/12 від 28.11.2019р.), 435,96 грн. (квитанція №108/216 від 17.12.2019р.), 394,44 грн. (квитанція №268/536 від 21.01.2020р.), 1000,00 грн. (платіжне доручення №Р24А538527050С66228 від 18.08.2020р.), 889,5 грн. (платіжне доручення №Р24А478167017С62813 від 19.07.2020р.), 2000,00грн. (платіжне доручення №Р24А419942502С52869 від 19.06.2020р.), 2600,00 грн. (платіжне доручення №Р24А691345816А05927 від 16.04.2019 р.), 2100,00 грн. (платіжне доручення №Р24А668843542А60769 від 19.09.2019р.) (а.с.59-71, 73, 80).

       Платежі, згідно платіжного доручення №Р24А357684711С05804 від 18.05.2020 року на суму 1000,00 грн., згідно платіжного доручення №93507246421028885653 від 19.02.2020 року на суму 1500,00 грн., згідно платіжного доручення №93507246495050021436 від 20.01.2020 року на суму 3000,00 грн., згідно платіжного доручення №Р24А708439838А42312 від 17.12.2019 року на суму 26000,00 грн., згідно платіжного доручення №Р24А696738900А08941 від 18.11.2019 року на суму 3000,00 грн., згідно платіжного доручення №Р24А681315816А05927 від 16.10.2019 року на суму 2600,00 грн., згідно платіжного доручення №93507246461336996215 від 18.08.2019 року на суму 4000,00 грн., 
згідно платіжного доручення №Р24А637891419А36076 від 16.07.2019 року на суму 4000,00 грн., згідно платіжного доручення №Р24А622726811А71079 від 14.06.2019 року на суму 4000,00 грн., згідно платіжного доручення №Р24А93507246479247812802 від 15.05.2019 року на суму 4000,00 грн., згідно платіжного доручення №Р24АР24А592307006А66629 від 15.04.2019 року на суму 4000,00 грн., та згідно платіжного доручення №Р24А249154868С07184 від 17.03.2020 року на суму 3000,00 грн., вже були враховані в наданому позивачем розрахунку (а.с.72,74-79, 81-85).

       Окрім того, як убачається з актового запису про народження №143 в Кннзі реєстрації народжень ВРАЦС Комсомольського МУЮ Полтавської області, ОСОБА_7 народилась ІНФОРМАЦІЯ_7 , її батьками записані - ОСОБА_1 (батько) та ОСОБА_8 (мати) (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 09.04.2008 року, а.с.98).
       З наявних матеріалів справи вбачається та не заперечується позивачем, що відповідач ОСОБА_1 також сплачує аліменти на користь свої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 в сумі 1000,00 грн. щомісячно, які присуджено за рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 08.05.2014 року, справа №534/766/14-ц (а.с.87-88).
       При цьому, як убачається з наданих ОСОБА_1 платіжних доручень, ним було сплачено за період із січня по серпень 2020 року на утримання доньки ОСОБА_7 кошти в загальній сумі 21075,4 грн. (а.с.90-97).

       Згідно розрахункового листка за серпень 2020 року, ОСОБА_1 було виплачено кошти в сумі 11645,68 грн., з яких 4375 грн. – посадовий оклад по днях (без вирахування податку) та 10091,68 грн. – відпускні (без вирахування податку) (а.с.89).

       Окрім того, установлено, що згідно актового запису №662, складеного Деснянським районним у місті Києві ВДРАЦС Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_1 та ОСОБА_9 20.08.2020 року уклали шлюб (Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 від 20.08.2020 року, а.с.99). Як убачається з матеріалів справи, нинішня дружина відповідача - ОСОБА_10 має двох неповнолітніх дітей (а.с.100-101).

       Визначаючи суму аліментів, необхідних для стягнення з відповідача у 3000,00 грн., місцевий суд, вважав такий розмір обґрунтованим, проте з таким висновком суд апеляційної інстанції погодитись не може, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що наведена сума не буде занадто обтяжлива для ОСОБА_1 .

       Так, з матеріалів справи вбачається, що на утриманні відповідача перебуває ще одна дитина, ОСОБА_4 та дружина ОСОБА_10 , в якої, окрім того, маються двоє неповнолітніх дітей, що проживають з подружжям.
       Відповідач сплачує аліменти на користь старшої доньки, які рішенням суду визначені в 1000,00 грн. щомісячно, проте апелянт перераховує кошти в більшій сумі, за наявності на те можливості.
       Окрім того, як установлено матеріалами справи та не заперечувалось позивачем, відповідач ОСОБА_1 влітку 2020 року за власний рахунок возив спільну дитину сторін по справі – ОСОБА_5 на відпочинок (а.с.108-111).

       Вбачається, що за період 2019-2020 років, ОСОБА_1 в добровільному порядку сплачував кошти на користь позивача на утримання їх доньки ОСОБА_5 , які, починаючи з вересня 2019 року, ОСОБА_2 вважала недостатніми, оскільки такі, зі слів позивача, були обумовлені сторонами в сумі 4000,00 грн.
       
       При цьому, з детального аналізу матеріалів справи, згідно з вимогами ст.ст.77,79,80,81 ЦПК України, вбачається, що належних та допустимих доказів фінансової спроможності позивача сплачувати аліменти на корить позивача у 3000,00 грн., як визначено місцевим судом, не надано. Згідно наявного у справі розрахункового листка за серпень 2020 року, ОСОБА_1 було виплачено кошти в сумі 11645,68 грн., проте вказана сума є разовою виплатою, яка складається з 4375,00 грн. – посадового окладу по днях (без вирахування податку) та 10091,68 грн. – відпускних (без вирахування податку), та не може вказувати на реальний постійний дохід відповідача.

З урахуванням наведених норм права, аналізу матеріалів справи, та враховуючи матеріальний стан позивача та відповідача, наявність у ОСОБА_1 на утриманні іншої дитини та дружини, недоведеності розміру його реального доходу, та здійснення ним у добровільному порядку належного матеріального забезпечення доньки ОСОБА_5 , що свідчить про його добросовісність, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги відповідача та зміни розміру стягуваних аліментів, а саме визначення їх розміру в сумі 2000,00 грн. щомісячно.

       В частині відмовлених позовних вимог та в частині розподілу судових витрат, рішення місцевого суду апелянтом фактично не оскаржувалось, тому і аналізу не підлягає.

У відповідності до п.п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.382,383 ЦПК України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , - задовольнити частково.
Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 30 вересня 2020 року, в частині стягнення з  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі гривень) грн. - змінити, зменшивши вказану суму до – 2000,00 (двох тисяч гривень.) грн.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ                                                Т.О. Кривчун

СУДДІ                                                        Ю.В. Дряниця 

                                                                       О.В. Чумак