ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

06 листопада 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 741/38/19
Головуючий у першій інстанції – Киреєв О. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1171/20

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді: Мамонової О.Є.,
суддів: Бобрової І.О., Висоцької Н.В.,
із секретарями: Шкарупою Ю.В., Зіньковець О.О.,

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідачі: Носівська міська рада Чернігівської області, ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 28 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Носівської міської ради Чернігівської області, ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин,-
                                      У С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів про встановлення факту родинних відносин, а саме, що вона є двоюрідною онукою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ставок Носівського району Чернігівської області.
Позов обґрунтовувала тим, що у зв`язку із відсутністю свідоцтв про народження ОСОБА_4 (мати ОСОБА_3 ), ОСОБА_5 (прадід позивачки), ОСОБА_6 (батько позивачки) та свідоцтв про укладення шлюбу між ОСОБА_7 і ОСОБА_8 (баба та дід позивачки), вона не може документально підтвердити факт родинних відносин із ОСОБА_3 . Встановлення даного факту родинних відносин має для позивачки юридичне значення та дозволить їй реалізувати своє право як спадкоємця п`ятої черги за законом на спадкове майно, що залишилось після смерті двоюрідної баби.

Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 28.07.2020 позов задоволено.
Встановлено факт, що ОСОБА_1 є двоюрідною онукою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 відмовити повністю, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неповне з`ясування обставин справи та порушення норм процесуального права.
Процесуальні порушення полягають у тому, що суд у своєму рішенні не зазначив належним чином інформацію отриману від свідків, питання, які задавалися їм судом та позивачем або його представником, не зазначено обставин щодо яких свідки мали б надати роз`яснення.
Заявник зазначає, що районний суд також не вказав та не надав належної оцінки факту розгляду Носівським районним судом Чернігівської області цивільної справи №741/1250/18 за позовом ОСОБА_2 до Носівської ради Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок, треті особи – приватний нотаріус Носівського нотаріального округу Чернігівської області Чуєнко Л.А., ОСОБА_1 , у якій ним були долучені документи на підтвердження того факту, що він є першочерговим спадкоємцем п`ятої черги, який усуває від спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, якою є ОСОБА_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення, посилаючись на те, що доводи апелянта не спростовують правильність оскаржуваного рішення.
Позивачка зазначає, що про ОСОБА_2 вона дізналась  тільки після того, як він подав апеляційну скаргу на рішення суду, яким було встановлено факт родинних відносин між нею та ОСОБА_3 .
Вказує, що вона доглядала ОСОБА_3 до її смерті, здійснила поховання за власні кошти. ОСОБА_2 на похованні не був присутнім, участі у похованні не брав. 
Наголошує, що жодних доказів на заперечення родинних відносин між нею та ОСОБА_3 відповідачем суду не надано та, по суті, вказаний факт і не заперечується відповідачем. Натомість, як на час розгляду справи № 741/1250/18, на яку посилається відповідач, так і даної справи, ОСОБА_2 не було надано суду жодного належного та допустимого доказу підтвердження факту, що він є спадкоємцем п`ятої черги після смерті ОСОБА_3 .

Вислухавши суддю-доповідача, заслухавши пояснення  відповідача ОСОБА_2 , який підтримав апеляційну скаргу, позивачки ОСОБА_1 , яка просила залишити рішення суду без змін, дослідивши матеріали даної справи, матеріали цивільної справи № 741/1250/18, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, врахувавши доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи та показаннями свідків підтверджено, що ОСОБА_1 є двоюрідною онукою ОСОБА_3 .
З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом у справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , на день смерті проживала одна по АДРЕСА_1 (а.с. 10, 14-15, 45).
Як вбачається із копії спадкової справи № 70/2017 до майна померлої ОСОБА_3 , 18.07.2017 ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Носівського районного нотаріального округ Чернігівської області Чуєнко Л.А. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 38).
11.08.2017 ОСОБА_1 звернулася до Носівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка разом з документами була направлена за належністю приватному нотаріусу Носівського районного нотаріального округу Чернігівської області Чуєнко Л.А. та долучена до заведеної спадкової справи за №70/2017 (а.с. 41-53, 59).
Постановою приватного нотаріуса Носівського районного нотаріального округу Чернігівської області Чуєнко Л.А. від 03.05.2018 № 281/02-31 за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 про видачу свідоцтва про право на спадщину  зупинено вчинення нотаріальної дії до вирішення справи судом та відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 54). У постанові зазначено, що у матеріалах спадкової справи відсутні документи, що підтверджують родинні зв`язки між спадкодавцем та спадкоємцями. Нотаріусом роз`яснено процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 28.02.2018 (справа № 741/1808/17) заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Встановлено факт, що ОСОБА_1 є двоюрідною онукою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 19, 53). Постановою Апеляційного суду Чернігівської області від 31.07.2018 рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 28.02.2018 скасовано, заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин залишено без розгляду та роз`яснено їй право подати позов на загальних підставах (а.с. 20-21).

Звертаючись з позовом, ОСОБА_1 вказувала, що встановлення факту родинних відносин їй потрібно для реалізації спадкових прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав на підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Пунктом 5 ч. 2 статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Пунктом 6 ст. 294 ЦПК України передбачено, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
У рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт (ч. 1 ст. 319 ЦПК України).
Згідно абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.
Аналогічно згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.
Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).
Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку встановленому ЦПК України.
Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27.10.1993).
Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.
Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 17.04.2018 у справі № 200/11343/14-ц, в якій з метою ефективного гарантування права на справедливий суд відступила від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постановах від 30.09.2015 у справі № 6-780цс15 та від 11.10.2017 у справі № 6-1374цс17.
У частині 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у ст. 12 цього Кодексу.
Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова ВС від 02.10.18 у справі № 910/18036/17).
Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).
Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

До заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази:
1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб);
2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану (далі - РАЦС) про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану;
3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником.
Цей перелік не є вичерпним.
Аналізуючи матеріали даної справи, а також матеріали цивільної справи № 741/1250/18, апеляційний суд погоджується із висновком районного суду про те, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт родинних відносин між ОСОБА_1 та померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , який просить встановити позивачка.
Так відповідно до свідоцтва про народження спадкодавиці ОСОБА_3 її батьками були ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.с. 8, 46).
ОСОБА_10 (дошлюбне прізвище ОСОБА_11 ) була рідною сестрою ОСОБА_5 , який мав дочку ОСОБА_7 (а.с. 6). Відповідно ОСОБА_3 та ОСОБА_7 були двоюрідними сестрами.
ОСОБА_7 була матір`ю ОСОБА_6 ,  який є батьком позивачки ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_12 ) (а.с. 7, 9, 11-13, 47-50).
Таким чином, баба позивачки ОСОБА_7 була двоюрідною сестрою спадкодавиці ОСОБА_3 , відповідно ОСОБА_1 є двоюрідною онукою ОСОБА_3 .
Відтак, зібраними у справі доказами, у тому числі відповідями Носівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Державного архіву Чернігівської області, показаннями свідків, достовірно встановлено, що ОСОБА_1 є двоюрідною онукою ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Колегія суддів не бере до уваги доводи заявника про те, що суд у своєму рішенні не зазначив належним чином інформацію отриману від свідків, питання, які задавалися їм судом та позивачем або його представником, не зазначено обставин щодо яких свідки мали б надати роз`яснення, з огляду на те, що форма та зміст рішення встановлено ст. 265 ЦПК України, приписами якої передбачено, що у мотивувальній частині рішення зазначаються фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. При цьому, відповідно до ст. 247 ЦПК України суд під час  судового розгляду здійснював повне фіксування судових засідань за допомогою звукозаписувального технічного засобу; технічний запис судових засідань є додатком до протоколу судового засідання і приєднаний до матеріалів справи. Відповідно, увесь судовий розгляд, в тому числі і допит свідків, міститься на оптичному диску для збереження інформації, який міститься у матеріалах справи.
Не впливають на розгляд даної справи посилання заявника на те, що районний суд не вказав та не надав належної оцінки факту розгляду Носівським районним судом Чернігівської області цивільної справи № 741/1250/18 за позовом ОСОБА_2 до Носівської ради Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок, в якій ним були долучені документи на підтвердження того факту, що він є першочерговим спадкоємцем п`ятої черги, який усуває від спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, якою є ОСОБА_1 .
Так, у вказаній справі рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 02.04.2020 у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 03.09.2020 рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 02.04.2020 змінено, виключено з мотивувальної частини рішення висновок про недоведеність, що позивач має право на спадкування після смерті ОСОБА_3 , як спадкоємець п`ятої черги за законом, а також що позивачем обрано неналежний спосіб захисту. В іншій частині рішення суду залишено без змін.
У постанові апеляційного суду зазначено, що колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про недоведеність, що позивач має право на спадкування після смерті ОСОБА_3 , як спадкоємець п`ятої черги за законом, а також, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, оскільки на даний час залишаються нерозглянутими вимоги ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин із спадкодавцем.
Як зазначалось вище, постановою приватного нотаріуса Носівського районного нотаріального округу Чернігівської області Чуєнко Л.А. від 03.05.2018 № 281/02-31 зупинено вчинення нотаріальної дії до вирішення справи судом та відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту родинних відносин зі спадкодавцем.
На час розгляду даного спору відсутнє судове рішення, яким би було встановлено  факт родинних відносин ОСОБА_2 із спадкодавцем ОСОБА_3 , а сам по собі факт звернення до нотаріальної контори ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 за вказаних вище обставин не свідчить про те, що він є спадкоємцем, права якого порушуються позивачкою ОСОБА_1 .
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що апеляційна скарга не містить будь-яких заперечень щодо суті спору, а саме щодо того, що ОСОБА_1 є двоюрідною онукою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Таким чином, відповідно до присів ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 28 липня 2020 року – без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

                                     П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 – відхилити.
Рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 28 липня 2020 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови виготовлено 10 листопада 2020 року. 

Головуюча                                            Судді: