П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

11 листопада 2020 р.	м.Одеса	Справа № 766/10025/20	
Головуючий в 1 інстанції: Зуб І.Ю.
          
Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого:          Градовського Ю.М.
суддів:          Крусяна А.В.,
          Яковлєва О.В.
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області суду від 23 вересня 2020р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до лейтенанта поліції інспектора батальйону №1 роти №3 Управління патрульної поліції в Херсонській області ДПП Полятикіна Дмитра Володимировича, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А:
У липні 2020р. ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до інспектора поліції УПП в Херсонській області та Департаменту патрульної поліції, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №2718149 від 21.06.2020р.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуваною постановою на нього накладено штраф за порушення швидкісного режиму у населеному пункті та відсутності посвідчення водія відповідної категорії. Позивач наполягав, що не перевищував швидкість, а посвідчення водія було вилучено раніше на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №256609 від 22.02.2020р. та йому надано тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом. В протиправність оскаржуваної  постанови позивач зазначив, що поліцейський відмовив йому в наданні е-посвідчення та е-свідоцтва з підстав відсутності в останнього технічних можливостей. Крім того, поліцейський знехтував правами на отримання юридичної допомоги адвоката. Також позивач посилався на відсутність у відповідача доказів та наполягав на порушені процедури притягнення його до адміністративної відповідальності.
Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області суду від 23 вересня 2020р. у задоволені позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти у справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відмовляючи у задоволені адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що вина позивача у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.4 ст.126 КУпАП доведена, а тому прийняте рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності є обґрунтованим.
Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що 21.06.2020р. поліцейським УПП в Херсонській області прийнято постанову серії ЕАК №2718149 у справі про адміністративне правопорушення, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425грн. за вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.
З даної постанови вбачається, що 21.06.2020р. об 12:53:38год. у м.Херсоні по Миколаївському шосе 52км. водій керуючи транспортним засобом LEXUS RX 300 НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 97км/год. та перевищив швидкість на 47км., швидкість вимірювалася приладом TruCAM TC001005, також при перевірці документів у вищезазначеного громадянина не було при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п.2.1а ПДР України.
Перевіряючи правомірність оскаржуваних дій та рішень інспектора патрульної поліції, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх незаконність та скасуваня, судова колегія виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до п.1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ за №1306 від 10.10.2001р., учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати передбачені ними вимоги, а особи, які порушують їх, відповідно до п.1.9. цих Правил несуть відповідальність згідно із законодавством.
Так, згідно п.12.4 Правил дорожнього руху України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50км/год.
Приписами ч.5 ст.14 ЗУ "Про дорожній рух" визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух; не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом; у випадках, визначених ЗУ "Про екстрену медичну допомогу", надавати необхідну домедичну допомогу та вживати всіх можливих заходів для забезпечення надання екстреної медичної допомоги, у тому числі потерпілим внаслідок дорожньо-транспортних пригод.
У відповідності до ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
За правилами ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Згідно з ч.2, ч.3 та 4 ст.258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.
Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.
У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Положеннями ст.251 КУпАП України встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому, згідно з ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. за №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів (абз.4 п.24 постанови).
Відповідно до ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Як вбачається із оскаржуваної постанови, перевищення позивачем швидкості руху, зафіксовано за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam TС 001005.
Сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012р. засвідчує, що на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювання техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCАМ, який зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12».
Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/16807, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 24.12.2019р. та, яке чинне до 24.12.2020р., лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 №ТС0001005, є придатним до застосування.
Отже, вказане свідчить про законність застосування відповідачем вимірювача TruCАМ LTI 20/20 № ТС0001005 та підтверджує вчинення позивачем порушення ч.1 ст.122 КУпАП України.
Окрім того, із матеріалів справи вбачається, та не оскаржується позивачем, що осатаній не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п.2.1. Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.126 КУпАП.
Що стосується тверджень позивача про те, що він пред`являв е-посвідчення та е-свідоцтво на смартфоні, то судова колегія вважає такі твердження необґрунтованими, оскільки вказане спростовується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, долученим до матеріалів справи.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, що після вилучення у позивача у лютому 2020р. посвідчення водія, останній до відділу адміністративної практики УПП в Херсонській області ДПП за поверненням свого посвідчення водія після набрання законної сили відповідного рішення не звертався, керував ТЗ із простроченим тимчасовим дозволом. 
Що стосується посилань позивача на те, що йому не було надано право на отримання юридичної допомоги, то судова колегія вважає такі посилання необґрунтованими, оскільки вказане також спростовуються наданим відповідачем відеозаписом. 
Також, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи позивача про порушення його права на отримання правничої допомоги, оскільки матеріали справи не містять та позивачем не надано доказів того, що ним було заявлено клопотання щодо необхідності у правовій допомозі адвоката, та що в такому доступу було відмовлено.
Так, у відповідності до положень ст.36 КУпАП,  якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Враховуючи вищевказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувана у даній справі постанова про адміністративне правопорушення прийнята відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, як того вимагає ст.19 Конституції України. Вина позивача у вчинених правопорушеннях доведена належним чином.
Доводи викладені позивачем в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції та ґрунтуються на довільному тлумаченні справи.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті. 
За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.272, 286, 311, 315, 316, 322 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області суду від 23 вересня 2020р. – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту постановлення, остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                                                Ю.М.Градовський

Судді:                                                                                          А.В.Крусян

                                                                                          О.В.Яковлєв