Справа № 461/1601/16-ц                                        Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є. 
Провадження № 22-ц/811/1585/18                                Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М. 
Категорія:6

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
                17 листопада 2020 року                                 м.Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: головуючого – судді Бойко С.М.,
суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,
секретаря – Жукровської Х.І., 
з участю: прокурора Мельничука Ю.І.,
представника відповідача ТОВ «АНТО КОМ» –
Фрусенка А.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Львівської міської ради на рішення Галицького районного суду м.Львова від 01 березня 2017 року у справі за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «АНТО КОМ», Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування рішення державного реєстратора, зобов`язання вчинити певні дії,
                               в с т а н о в и л а:
У березні 2016 року Львівська міська рада звернулась до суду з позовом, уточненим заявою від 13 квітня 2016 року (а.с.72-75 т.1), в якому просила: витребувати з чужого незаконного володіння товариства з обмеженою відповідальністю (далі – ТОВ) «АНТО КОМ» на користь територіальної громади м.Львова в особі Львівської міської ради будівлю під літ. «А-2», загальною площею 247,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності ТОВ «АНТО КОМ» від 18 лютого 2015 року на цю будівлю та зобов`язати Реєстраційну службу Львівського міського управління юстиції внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності ТОВ «АНТО КОМ» на вказане нерухоме майно.
Свої вимоги Львівська міська рада обґрунтовувала тим, що ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 25 грудня 2014 року затверджено мирову угоду у справі №465/8245/14-ц, за умовами якої належне на праві власності ТОВ «Шрифт» нерухоме майно, а саме: будівля під літ. «А-2», загальною площею 247,4 кв.м., по АДРЕСА_1 , перейшло у власність ОСОБА_1 , однак, за апеляційною скаргою Львівської міської ради ця ухвала суду була скасована ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 08 лютого 2016 року, в якій апеляційний суд підтвердив порушення прав територіальної громади м.Львова в особі Львівської міської ради на вказане нерухоме майно, яке використовувалось балансоутримувачем цього майна – Львівським комунальним підприємством (далі – ЛКП) «Старий Львів» на підставі договору оренди. 
Зазначала, що нежитлові приміщення, площею 247,6 кв.м. на АДРЕСА_1 були передані в оренду ЛКП «Старий Львів» на підставі рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 21.01.2005 року №14 «Про надання в оренду нежитлових приміщень на АДРЕСА_1 », яке було прийняте із урахуванням рекомендацій комісії з підготовки пропозицій для надання в оренду майна територіальної громади м.Львова (протокол від 01.09.2004 року).
Незважаючи на вказане, зокрема, набрання законної сили ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 08 лютого 2016 року, державним реєстратором Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Трубою О.М. прийнято рішення про реєстрацію права власності на будівлю під літ. «А-2», загальною площею 247,4 кв.м., по АДРЕСА_1 за ТОВ «АНТО КОМ» та видано свідоцтво про право власності ТОВ «АНТО КОМ» на це нерухоме майно.
Львівська міська рада звертає увагу, що спірне нерухоме майно, до його незаконного відчуження, належало до комунальної власності відповідно до ухвали Львівської міської ради №243 від 27.05.1999 року «Про питання управління майном міської комунальної власності», якою вирішено вважати такими, що належать до міської комунальної власності побудовані до 1939 року об`єкти нерухомого майна, які є на території міста Львова і передавались в різний час міськвиконкомом чи райвиконкомом в користування або на баланс підприємств, організацій, а тому підлягає витребуванню від ТОВ «АНТО КОМ» на підставі статті 388 ЦК України, оскільки вибуло з володіння Львівської міської ради (комунальної власності територіальної громади м.Львова) без її відома, у зв`язку із прийняттям Франківським районним судом м.Львова незаконної ухвали, на підставі якої 13.01.2015 року державним реєстратором Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції було відкрито розділ на об`єкт нерухомого майна та здійснено первинну реєстрацію права приватної власності на спірне нерухоме майно, яка, в подальшому, була скасована апеляційним судом.
Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 01 березня 2017 року у задоволенні позову Львівської міської ради відмовлено.
Рішення суду оскаржила Львівська міська рада, просить його скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Апелянт вважає, що суд неправильно встановив фактичні обставини справи внаслідок неналежної правової оцінки доказів, на які позивач посилався в обґрунтування заявлених позовних вимог, безпідставно не врахував висновки Апеляційного суду Львівської області в ухвалі від 08 лютого 2016 року про порушення мировою угодою прав Львівської міської ради на спірне майно, яке перебувало у комунальній власності та використовувалось на правах оренди ЛКП «Старий Львів».
Також апелянт звертає увагу, що відкрито кримінальне провадження №12015140090004510 за фактами самоуправних дій, щодо незаконного заволодіння нежитловими приміщеннями, підробки документів щодо об`єкту спірного нерухомого майна.
Апелянт наголошує, що до 13.01.2015 року державна реєстрація права власності на спірне нерухоме майно не здійснювалась, а з 18.02.2015 року власником майна є ТОВ «АНТО КОМ», тому, на переконання апелянта, суд безпідставно відмовив у витребуванні майна від ТОВ «АНТО КОМ», пославшись на відсутність у справі доказів про реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно за цим товариством, позаяк, представник ТОВ «АНТО КОМ» не заперечував у судовому засіданні факт набуття права власності на спірне нерухоме майно товариством і суд міг перевірити цю обставину, шляхом отримання необхідної інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України (в редакції Закону від 03.10.2017 року), судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Згідно з первинним протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Апеляційного суду Львівської області від 17.03.2017 року, для розгляду цивільної справи №461/1601/16-ц (провадження №22-ц/783/2759/17) визначено колегію суддів у складі: судді-доповідача Ванівського О.М., суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.
Відповідно до указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», Апеляційний суд Львівської області ліквідовано та створено новий – Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.
04.10.2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.
19.10.2018 року цивільна справа №461/1601/16-ц одержана Львівським апеляційним судом від Апеляційного суду Львівської області.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Львівського апеляційного суду від 19.10.2018 року, для розгляду цивільної справи №461/1601/16-ц (провадження №22-ц/811/1585/18) визначено колегію суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) – Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.
Названим складом колегії суддів справу призначено до розгляду в Львівському апеляційному суді.
В судове засідання апеляційного суду, після оголошеної у ньому перерви, інші учасники справи, в тому числі й представник позивача Львівської міської ради повторно не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені (а.с.40-44 т.3), клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, а тому справу розглянуто апеляційним судом відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України у їхній відсутності.
Заслухавши пояснення прокурора в підтримання апеляційної скарги, який серед іншого вказав й на наявність правових підстав для закриття провадження в даній справі, оскільки спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, пояснення представника відповідача ТОВ «АНТО КОМ», який, заперечуючи доводи апеляційної скарги, таку позицію прокурора підтримав, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав. 
Судом встановлено, що предметом спору є нежитлові приміщення будівлі під літ. «А-2», загальною площею 247,4 кв.м., на АДРЕСА_1 (а.с.17-19 т.1).
Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №14 від 21.01.2005 року вказані приміщення були надані в оренду ЛКП «Старий Львів», з яким було укладено договори оренди, останній з яких від 20.05.2011 року (а.с.9-14 т.1). 
За повідомленням Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» (далі – ОКП ЛОР «БТІ та ЕО»), інформація про реєстрацію права власності на спірну будівлю в матеріалах інвентаризаційної справи відсутня (а.с.15-16 т.1).
Первинна державна реєстрація права приватної власності на спірну будівлю була здійснена за ОСОБА_1 05.01.2015 року на підставі ухвали Франківського районного суду м.Львова від 25 грудня 2014 року про затвердження мирової угоди у справі №465/8245/14-ц (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 18586267, від 13.01.2015 року) (а.с.22-23 т.1).
Вказана мирова угода була затверджена судом у справі №465/8245/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ТОВ «Шрифт» про стягнення заборгованості, за умовами якої в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 04.10.2013 року, ТОВ «Шрифт» передало у власність ОСОБА_1 будівлю під літ. «А-2», загальною площею 247,4 кв.м., на АДРЕСА_1 .
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 08 лютого 2016 року вказану вище ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 25 грудня 2014 року скасовано (а.с.24-25 т.1). 
Під час досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №12015140090004510 від 24 грудня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190, ч.4 ст.358 КК України (а.с.184-189 т.2), встановлено, що після реєстрації права власності на підставі вказаної вище ухвали Франківського районного суду м.Львова від 25 грудня 2014 року про затвердження мирової угоди, ОСОБА_1 уклав акт приймання передачі з однієї сторони, як фізична особа, в особі директора ТОВ «НЕРО КОМ», яким вніс спірне нерухоме майно в статутний капітал даного товариства, і 18.02.2015 року ТОВ «НЕРО КОМ» стало власником спірної будівлі під літ. «А-2», загальною площею 247,4 кв.м., на АДРЕСА_1 , що також підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 18.02.2015 року, виданим Реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції (а.с.225-226 т.1).
14.12.2015 року ОСОБА_1 у відповідності до договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі (корпоративних прав) ТОВ «НЕРО КОМ» реалізував корпоративні права ТОВ «НЕРО КОМ» ОСОБА_3 .
У грудні 2015 року рішенням засновника товариства змінено назву «НЕРО КОМ» на ТОВ «АНТО КОМ».
Таким чином, власником вказаного об`єкту нерухомості з 18.02.2015 року є відповідач ТОВ «АНТО КОМ», що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, актуальною станом на момент розгляду справи апеляційним судом 17.11.2020 року (а.с. 46-47 т.3).
Вказане також підтверджене представником відповідача ТОВ «АНТО КОМ» в судовому засіданні апеляційного суду.
Крім того, апеляційному суду було надано довідку ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 04.03.2016 року (а.с.99 т.2), згідно з якою: станом на 10.07.1998 року спірна будівля була зареєстрована за ТОВ «Велдіс» на підставі договору купівлі-продажу будівлі від 06.07.1998 року за реєстровим номером 1153 та акту здачі-приймання від 06.07.1998 року (реєстраційне посвідчення серії НОМЕР_1 від 10.07.1998 року), яке відчужило спірну будівлю ТОВ «Шрифт» на підставі договору купівлі-продажу від 15.02.2000 року та акту приймання передачі від 15.02.2000 року (реєстраційне посвідчення серії НОМЕР_2 від 23.02.2000 року) (а.с.100-104 т.2).
Під час вказаного вище досудового розслідування отримано дані з ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» про те, що реєстраційне посвідчення за № НОМЕР_3 від 10.07.1998 року та реєстраційне посвідчення серії НОМЕР_2 від 23.02.2000 року на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , в реєстрових книгах ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» не зареєстровані, відповідно, право власності в БТІ не реєструвалось. 
Отже, відповідно до встановлених обставин справи, спір виник між двома юридичними особами – Львівською міською радою та ТОВ «АНТО КОМ», який був власником спірного нерухомого майна на момент звернення до суду з позовом і є ним на момент розгляду справи апеляційним судом, і до якого, власне, й звернена вимога позивача про витребування спірного нерухомого майна з чужого незаконного володіння, а фізична особа ОСОБА_1 хоч і вказаний у числі відповідачів, однак, до нього позивач жодних вимог не заявляє, оскільки внаслідок скасування ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 08 лютого 2016 року ухвали Франківського районного суду м.Львова від 25 грудня 2014 року, як підстави набуття ним права власності на спірне нерухоме майно, він втратив правовий статус власника цього майна, яким був первинно зареєстрований. 
Отже, наведене дає підстави для висновку про те, що за своїм суб`єктним складом та характером спірних правовідносин спір є господарським, а тому повинен розглядатись в порядку господарського судочинства.
Такий висновок відповідає положенням статтей 1, 12 ГПК України в редакції, чинній на момент відкриття провадження в даній справі, та статті 20 ГПК України у редакції, чинній на момент розгляду справи апеляційним судом.
Згідно із частинами першою та другою статті 377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19 – 22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги. 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
За вимогами частини першої статті 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.
Відповідно до частини другої статті 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
Таким чином, суд першої інстанції розглянув справу з порушенням норм процесуального закону, а саме, статті 15 ЦПК України, в редакції до внесення змін Законом від 03.10.2017 року (стаття 19 ЦПК України в чинній редакції), а тому, з урахуванням наведених вище норм ЦПК України, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.
На виконання вимог частини першої статті 256 ЦПК України, апеляційний суд роз`яснює позивачеві право на звернення до суду з таким позовом в порядку господарського судочинства, а також роз`яснює про наявність у позивача права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
З урахуванням викладеного, апеляційна скарга Львівської міської ради підлягає частковому задоволенню. 
У зв`язку з тим, що судді з 23 по 27 листопада 2020 року перебували у відпустці, тому повний текст постанови складений 30 листопада 2020 року. 
Керуючись ст.ст. 255, 256, 367, 374 ч.1 п.4, 377, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
апеляційну скаргу Львівської міської ради задовольнити частково.
Рішення Галицького районного суду м.Львова від 01 березня 2017 року скасувати.
Провадження у справі за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «АНТО КОМ», Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування рішення державного реєстратора, зобов`язання вчинити певні дії, – закрити.
Роз`яснити Львівській міській раді право на звернення до суду з таким позовом в порядку господарського судочинства, а також роз`яснити про наявність права протягом десяти днів з дня отримання постанови звернутись до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. 
Повний текст постанови складений 30 листопада 2020 року.

Головуючий:                                                         Бойко С.М.

Судді:                                                                         Копняк С.М.
       
                                                                        Ніткевич А.В.