П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
7 жовтня 2020 року                                                                                      місто  Київ
 
                                                                                                       справа № 761/42288/19
                                                                                        провадження №22-ц/824/10876/2020
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів -  Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Сірої Ю.М.,
 
сторони: 
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - ДП «Національна кіностудія художніх фільмів імені О.Довженко»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна кіностудія художніх  фільмів імені Олександра Довженка»
             на рішення Шевченківського районного суду м.Києва   від 9 червня 2020 року, ухвалене у складі судді Мальцева Д.О., 
у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів імені Олександра Довженка» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
У жовтні  2019 року позивач  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів імені Олександра Довженка»  про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Свої вимоги обґрунтовував тим, що  він працював на підприємстві з 1980 року, а на посаді художнього керівника Театру - студії кіноактора за безстроковим трудовим договором  з помісячною оплатою праці з 2006 року і по даний час.
24 жовтня 2019 року позивача було звільнено з роботи у зв`язку із скороченням штату працівників згідно з п.1 ст.40 КЗпП України.
Вважає своє звільнення незаконним, проведеним з грубим порушенням процедури скорочення штату працівників , що призвело до позбавлення позивача права на працю.
Зокрема, посилається на те, що проведення реорганізації підприємства за положеннями Статуту віднесено до виключної компетенції уповноваженого органу управління - Міністерства культури України, за  відсутності рішення Уповноваженого органу управління - Міністерства культури України про реорганізацію та погодження  Уповноваженим органом структури і штатного розпису,  не могли бути проведені зміни в організації виробництва і праці відповідача, а отже підстави звільнення позивача з роботи наведені в наказах № 23/1 від 26 червня 2019 року, № 46 від 5 серпня 2019 року, № 245-к від 24 жовтня 2019 року є надуманими та такими, що не відповідають об`єктивним обставинам.
В порушення вимог ст.22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» відповідач не надав до профспілкової організації інформацію про причини наступних звільнень, а також не провів консультації про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму.
Відповідач порушив вимоги ст.43 КЗпП України, звільнивши позивача без згоди первинної профспілкової організації, членом якої є позивач. Оскільки подання відповідача, з яким останній 12 вересня 2019 року звернувся до профспілкової організації, не містило обґрунтування розірвання трудового договору з позивачем, а в доданих матеріалах взагалі відсутні дані, що посада, яку займав позивач була скорочена, , профспілкова організація 26 вересня 2019 року  у наданні згоди на звільнення позивача відмовила. Відмова у наданні годи на звільнення позивача мотивована не наданням відповідачем документів, які обґрунтовують зміни в організації виробництва і праці.
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив поновити його на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 9 червня 2020 року   позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені. Визнано незаконним  звільнення ОСОБА_1 з посади художнього керівника Театру-студії кіноактора Державного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів імені Довженка» відповідно до наказу № 245-к від 24 жовтня 2019 року згідно п.1 ст.40 КЗпП України.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді художнього керівника театра -студії кіноактора ДП «Національна кіностудія художніх фільмів імені О.Довженка» з 24 жовтня 2019 року.
Стягнуто з ДП «Національна кіностудія художніх фільмів імені О.Довженка» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 23947грн.50 коп. з утриманням податків і інших обов`язкових платежів.
Допущено негайне виконання рішення суду у частині поновлення на роботі та стягнення суми середнього заробітку за один місяць.
Не погоджуючись з зазначеним рішенням ДП «Національна кіностудія художніх фільмів імені Олександра Довженка» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення   суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове судове рішення про відмову позивачу  у задоволенні позовних вимог .В апеляційній скарзі посилається на те, рішення суду не відповідає вимогам законності і обґрунтованості судового рішення.
Зокрема посилається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги доводи відповідача, викладені у відзиві до позову, не надав належної оцінки доказам, що містяться в матеріалах справи, а саме: акту рахункової палати № 05-10/03-46 від 20 жовтня 2017 року, в якому зазначено, що  фактично ніяка  діяльність театра-студії кіноактора не здійснюється, доходи від діяльності відсутні; звіту по витратах і доходах цехів, де зазначено 0прибутку ТСКА та 128313 грн. витрат; службовій записці заступника Генерального директора та начальника планово-економічного відділу щодо пропозицій по скороченню штату; копії акту засідання комісії для перевірки діяльності підрозділів Кіностудії від 10 травня 2018 року; наказу № 23/1 від 26 червня 2019 року про реорганізацію структури кіностудії; листу № 285 від 26 червня 2019 року профспілковому комітету щодо змін до організаційної структури Кіностудії; наказу № 46 від 5 серпня 2019 року про зміни у штатному розписі; поданню № 536 від 12 вересня 2019 року до профспілкового комітету; попередження ОСОБА_1 ; акту № 2 про відмову ознайомлюватися з документами від 8 серпня 2019 року; протоколу профспілкових зборів від 20 грудня 2019 року; протоколу засідання профспілкового комітету № 69 від 26 вересня 2019 року; , лист вих.. № 27 від 1 жовтня 2019 року.
Крім того, в порушення  вимог п.п.2,3 ч.4 ст.265 ЦПК України суд у мотивувальній частині рішення е зазначив докази, відхилені, та мотиви їх відхилення, не надав мотивовану оцінку кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
У відзиві на апеляційну скаргу  представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.
В судовому засіданні представник  ДП  «Національна кіностудія художніх фільмів імені О.Довженка» - адвокат Кияниця О.В. апеляційну скаргу підтримала і просила її задовольнити.
ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 проти доводів апеляційної скарги заперечували і просили рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню, виходячи з наступного.
Судом установлено, що відповідно до Статуту   ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім..О.Довженка», затвердженого Наказом Міністерства культури України від 29 грудня 2012 року № 1617, підприємство засноване на державній власності і належить до сфери управління Міністерства культури України і є закладом культури.
Згідно з п.п.3.1, 3.2 Статуту підприємство  юридичною особою, здійснює свою діяльність відповідно до законодавства та цього Статуту.
Управляння підприємством здійснюється його генеральним директором, який підзвітний Уповноваженому органу управління..
Відповідно до положень п.7.8 Статуту, Генеральний директор підприємства, зокрема, затверджує за погодженням з Уповноваженим органом управління структуру і штатний розпис підприємства.
Згідно з п.8 Статуту Уповноважений орган управління відповідно до покладених на нього завдань приймає рішення про утворення, реорганізацію і ліквідацію підприємства
ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем з 1 липня 1980 року, з 4 травня 2006 року обіймає посаду художнього керівника Театру-студії кіноактора (далі ТСКА).
12 червня 2019 року Генеральному директору Кіностудії заступником генерального директора з питань виробництва ОСОБА_3 подано службову записку, відповідно до якої запропоновано ліквідувати ТСКА як структурний підрозділ у зв`язку з відсутністю діяльності з 2015 року по 2019 рік та скоротити посади директора та художнього керівника.
18 червня 2019 року за № 21/1 керівництвом ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім..О.Довженка» прийнято наказ, згідно якого, враховуючи тяжке фінансове становище на підприємстві, несприятливі фактори та кризові явища у економічно-спеціальному розвитку суспільства, прийнято рішення про скорочення штату та внесення змін в структуру  і штатний розпис підприємства, керівникам структурних підрозділів у строк до 24 червня 2019 року запропоновано подати у відділ кадрової роботи свої пропозиції щодо скорочення штатних одиниць та кандидатури працівників, які підпадають під скорочення.
Відповідно до наказу Кіностудії від 26 червня 2019 року № 23/1 прийнято рішення про реорганізацію структури Кіностудії, проведення часткового скорочення штату працівників у наступних підрозділах: дирекція, театр - студія кіноактора, монтажно-монтувальний це, цех світло, фото, кінознімальної техніки. Підставою для видання такого наказу зазначено: розпорядження генерального директора № 08 від 18 червня 2019 року, службові записки начальника монтажно-тонувального цеху та цеху світло, фото, кінознімальної техніки.
Відповідно до наказу Кіностудії від 5 серпня 2019 року № 46, на виконання наказу №21/1 та з метою приведення штатного розпису кіностудії у відповідність з потребами підприємства, прийнято рішення про скорочення з 8 жовтня 2019 року, в тому числі і посаду художнього керівника театру-студії кіноактора.
Уповноваженим органом управління - Міністерством культури України рішення про реорганізацію підприємства не приймалось. Підприємством  не погоджувалося з Міністерством культури України як Уповноваженим органом управління  нова структура та штатний розпис ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім..О.Довженка».
Крім того, встановлено, що  13 вересня 2019 року профспілковому комітету ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім..О.Довженка» генеральним директором Кіностудії ОСОБА_8 направлено подання щодо надання згоди на звільнення художнього керівника театру-студії кіноактора ОСОБА_1 від 12 вересня 2019 року № 536.
Згідно витягу з  протоколу засідання профспілкового комітету ДП «Національна кіностудія художніх фільмів імені О.Довженка» № 69 від 26 вересня 2019 року, на засіданні розглядалось подання Генерального директора Кіностудії на скорочення штату працівників та приведення штатного розпису Кіностудії у відповідність з потребами підприємства, зокрема, таких працівників: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 .
На засіданні комітету було прийнято рішення не надавати згоду на скорочення вказаних посад, оскільки адміністрація Кіностудії не надала документів, які обґрунтовують зміни в організації виробництва і праці та не провела у відповідності до ст.40-4 КЗпП України консультації про заходи щодо запобігання звільненню чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення.
1 жовтня 2019 року про результати розгляду питання щодо надання згоди на звільнення позивача листом за вих.27 від 1 жовтня 2019 року було повідомлено керівництво Кіностудії (вх..№ 308 від 1 жовтня 20191 року).
Наказом від 24 жовтня 2019 року № 245-к ДП «Національна кіностудія художніх фільмів імені О.Довженка» ОСОБА_1 звільнено із займаної посади художнього керівника театру-студії кіноактора з 24 жовтня 2019 року у зв`язку  із скороченням штату працівників згідно з п.1 ст.40 КЗпП України.
Наказом від 31 жовтня 2019 року №66 керівництвом Кіностудії затверджено новий штатний розпис.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що рішення про реорганізацію підприємства Уповноваженим органом управління підприємства, а саме Міністерством культури України не приймалось.  Міністерством культури України не було погоджено і нову структуру та штатний розпис Кіностудії;
В матеріалах справи відсутні докази належного вручення позивачу попередження про майбутнє вивільнення із займаної посади, при цьому суд не прийняв до уваги Акт № 2 про відмову в ознайомленні з попередженням, складений відповідачем, оскільки жодних інших дій для попередження позивача про наступне звільнення відповідачем не вживалося;
 Профспілковий комітет ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім..О.Довженка» відмовив у наданні згоди на звільнення художнього керівника театру - студії кіноактора ОСОБА_1 . При цьому, суд першої інстанції не взяв до уваги посилання відповідача на ту обставину, що профспілка повідомила відповідача з пропущенням встановленого законом строку про результати розгляду подання щодо звільнення позивача, оскільки про таку відмову відповідачу стало відомо за 23 дні до запланованого звільнення.
Такі висновки суду першої інстанції  ґрунтуються на встановлених обставинах і відповідають нормам матеріального права.
Пунктом 1 ч.1 ст.40 КЗпП України передбачена можливість розірвання трудового договору власником або уповноваженим ним органом у разі змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Згідно з ч.2 ст.40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1,2 і6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.19 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержані власником або уповноваженим ним органом норми законодавства, що регулюють вивільнення працівників, які є докази змін в організації виробництва і праці, того, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або власник чи уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому підприємстві, в установі, організації, чи користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.
Судом установлено, що Театр-студія кіноактора є структурним підрозділом Кіностудії.
З наказу Кіностудії від 26 червня 2019 року № 23/1  вбачається, що  на підставі розпорядження генерального директора № 08 від 18 червня 2019 року прийнято рішення про реорганізацію  структури Кіностудії, проведення часткового скорочення штату працівників.
У п.1.1 Статуту, затвердженого наказом Міністерства культури України 29 грудня 2012 року № 1617,  зазначено, що ДП «Національна кіностудія художніх фільмів імені Олександра Довженка»  засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства культури України (далі - Уповноважений орган управління) і є закладом культури.
Уповноважений орган управління відповідно до покладених на нього завдань, зокрема приймає рішення про утворення, реорганізацію і ліквідацію підприємства, призначає на посаду та звільняє з посади генерального директора підприємства (п.8 Статуту), а генеральний директор, який здійснює управління підприємством та підзвітний  Уповноваженому органу управління, затверджує за погодженням з Уповноваженим органом управління структуру і штатний розпис підприємства ( п.п. 7.2, 7.8 Статуту).
Судом установлено, а також не заперечувалося представником відповідача у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, що Міністерство культури України як Уповноважений орган  управління не приймало рішення про реорганізацію підприємства. Також встановлено, що генеральним директором Кіностудії не погоджено з  Уповноваженим органом управління  нову структуру і штатний розпис підприємства.
Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що звільнення ОСОБА_1 відбулось з порушенням порядку, що дає підстави для визнання звільнення незаконним та поновлення позивача на посаді, яку він займав до звільнення.
Доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом першої інстанції не враховані та не надано правову оцінку документам, які надані відповідачем до відзиву, зокрема акту рахункової палати № 05-10/03-46 від 20 жовтня 2017 року, в якому зазначено, що  фактично ніяка  діяльність театру-студії кіноактора не здійснюється, доходи від діяльності відсутні; звіту по витратах і доходах цехів, де зазначено 0 прибутку ТСКА та 128313 грн. витрат; службовій записці заступника Генерального директора та начальника планово-економічного відділу щодо пропозицій по скороченню штату; копії акту засідання комісії для перевірки діяльності підрозділів Кіностудії від 10 травня 2018 року; наказу № 23/1 від 26 червня 2019 року про реорганізацію структури кіностудії, чим допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки такі доводи висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають. Самі по собі ці документи не дають права генеральному директору самостійно вирішувати питання реорганізації підприємства, змінювати структуру підприємства та штатний розпис без погодження з Уповноваженим органом управління.
Крім того,  колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги в тій частині, що роботодавцем  при звільненні позивача були дотримані вимоги ст.43 КЗпП України, з огляду на наступне
Судом установлено і не заперечується відповідачем, що ОСОБА_1 є членом  первинної профспілкової організації ДП «Національна кіностудія художніх фільмів імені О.Довженка».
Відповідно ч.1 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), -5, 7 ст.40 і п.п.2 і 3 ст.41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.
Згідно з ч.3 ст.22 Закону України «Про професійні спілки, їх прав та гарантії діяльності» у разі, якщо роботодавець планує звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у зв`язку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації, він повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.
Відповідно до ч.1 ст.39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний термін обґрунтоване письмове подання роботодавця  про розірвання трудового договору з працівником.
Судом установлено, що згідно з рішенням профспілкового комітету Первинної профспілкової організації Національної кіностудії художніх фільмів ім..О.П.Довженка від 26 вересня 2019 (протокол № 69) профспілка  не надала згоду на звільнення ОСОБА_1 . Рішення мотивоване тим, що адміністрація кіностудії не надала документів, які обґрунтовують  зміни в організації виробництва і праці та не провела у відповідності  у відповідності до ст.49-4 Закону України «Про зайнятість населення» консультації про заходи щодо запобігання звільненню чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення.
Рішення профспілкової організації від 26 вересня 2019 року містить посилання на неврахування  роботодавцем суттєвих фактичних обставин та деталізоване правове обґрунтування незаконності звільнення, що свідчить про його відповідність критеріям обґрунтованості відповідно до ч.7 ст.43 КЗпП України, ч.6 ст.39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».
Доводи  апелянта про те, що  відповідь первинної профспілкової організації Національної кіностудії художніх фільмів імені Олександра Довженка підписана не уповноваженою особою, тому дана відповідь не має юридичного значення є безпідставними, оскільки відповідь підписана головою первинної профспілкової організації ОСОБА_7 , який був призначений на посаду голови  рішенням профспілкового комітету, оформленого протоколом № 68 від 14 серпня 2019 року (а.с.124- 125). Таке рішення є чинним, не оспорено.  ОСОБА_7 набув повноважень голови з моменту прийняття рішення, а не з моменту внесення інформації до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Оскільки  відмова профкому у наданні згоди на звільнення позивача є обґрунтованою, що виключає виникнення  у роботодавця відповідного права на звільнення працівника, тому   саме по собі повідомлення  профкомом  адміністрацію підприємства про прийняте рішення на 5 календарний день (до видання оспорюваного позивачем  наказу залишається 23 дні)  не дає підстав вважати, що  виборний орган первинної профспілкової організації надав згоду на розірвання трудового договору з ОСОБА_1 .
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
Керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375,  381-384, 390  ЦПК  України, суд,-
                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                        
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна кіностудія художніх  фільмів імені Олександра Довженка» - залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м.Києва   від 9 червня 2020 року- залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 8 жовтня 2020 року.

 
Суддя-доповідач:                                                                     О.І. Шкоріна 

Судді:                                                                                        Л.Д. Поливач

                                                                                                  А.М. Стрижеус