ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2020 року	Львів	Справа № 809/441/18 пров. № А/857/12293/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,
суддів Сеника Р.П., Р.Б.Хобор
за участі секретаря судового засідання Гербут Н.М.,
позивач: не з`явився
відповідач: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на окрему ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2020 року за заявою ОСОБА_1 в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України про визнання протиправною бездіяльності, вчиненої відповідачем на виконання рішення суду у справі № 809/441/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України про визнання протиправною бездіяльності, вчиненої відповідачем на виконання рішення суду до Ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій, 
суддя в 1-й інстанції – Кафарський В.В.,
час ухвалення рішення – не зазначено.,
місце ухвалення рішення – м. Івано-Франківськ,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,-

                                              В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправною бездіяльності щодо не виготовлення відносно ОСОБА_1 довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії та нездійснення щодо нього перерахунку пенсії, зобов`язання виготовити довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії та здійснити перерахунок пенсії відповідно до вказаної довідки.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 позов задоволено повністю. 
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2020 апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області залишено без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 по справі №809/441/18 – без змін.
Таким чином, 16.03.2020 набрало законної сили рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.11.2019.
02.09.2020 на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 від 28.08.2020, в якій просить визнати протиправними рішення і дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області під час виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.01.2016 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки від 08.04.2020 за №22/05/8-2020 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій; здійснити виплату загальної недоотриманої з 01.01.2016 щомісячної суми пенсії без відтермінування, одноразово; подати в 30-денний термін звіт про виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 по справі №809/441/18 (т. 2 а.с. 66-69).
Окремою ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2020 року заяву ОСОБА_1 – задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо невиконання в повному обсязі рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 в частині невиплати коштів у загальній сумі 268 786,60 грн., які нараховані згідно з рішенням суду за період з 01.01.2016 по 15.03.2020. Направити окрему ухвалу Пенсійному фонду України для реагування та вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. Встановлено Пенсійному фонду України строк для надання відповіді про вжиті заходи протягом 30 днів з дня отримання окремої ухвали.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням  обставин, що мають значення для справи.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує на те, що заява позивача в порядку статті 383 КАС України на виконання рішення суду до Управління не надходила, судом не було повідомлено про місце та час розгляду вказаної заяви. Також, зазначає, що виплата пенсій здійснюється Головним управлінням Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області відповідно до норм чинного законодавства, виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, а тому інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області. Поряд з цим зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 з  77 % до 70 % сум грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.01.2016 перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб», у порядку і розмірах визначених   постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 за №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 77% сум грошового забезпечення без обмеження максимального розміру пенсії, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.
Судом встановлено, що позивачу після набрання законної сили рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.11.2019, з 01.05.2020 проведено перерахунок пенсії, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 77% сум грошового забезпечення та з врахуванням вимог Постанови №649, що підтверджується розрахунком пенсії від 24.04.2020 (а.с. 85). 
Доплату за період з 16.03.2020 по 30.04.2020 в сумі 5 091,56 грн. позивачу проведено в травні 2020 року, що підтверджується повідомленням №249 (а.с. 87).
Також, встановлено, що кошти у загальній сумі 268 786,60 грн. нараховані згідно з рішенням суду за період з 01.01.2016 по 15.03.2020 включено в окремі виплатні відомості, виплата за якими, як вказує Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у відзиві на заяву, буде проведена при наявності фінансування з Державного бюджету, так як відповідно до статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.
Також згідно відповіді оформленої листом від 23.07.2020 за №0900-0316-8/13280, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зазначило, що немає законних підстав та повноважень щодо перерахунку та виплати пенсії позивача згідно довідки від 08.04.2020 за №22/05/8-2020, оскільки рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 не було покладено зобов`язання щодо здійснення такого перерахунку пенсії.
Позивач вважаючи такі дії та бездіяльність відповідача протиправними, звернувся до суду з відповідною заявою.
Завданням адміністративного судочинства в силу ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів  владних повноважень.
Статтею 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Згідно ч. 4 ст. 383 КАС України заяву, зазначену у частині першій вказаної статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.
За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу (ч. 6 ст. 383 КАС України).
Відповідно до статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
Зазначені вище правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами ст. 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача, в свою чергу, що має бути підтверджено відповідними доказами.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 5 лютого 2020 року у справі № 640/10843/19, від 28.04.2020 у справі № 611/26/17.

Щодо доводів апелянта про те, що будь - яких порушень закону зі сторони Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не вчинялося, а тому підстави для постановлення окремої ухвали відсутні то суд зазначає наступне.
Як встановлено вище судом, відповідач відмовив позивачу щодо перерахунку та виплати пенсії позивача згідно довідки від 08.04.2020 за №22/05/8-2020, оскільки рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 не було покладено зобов`язання щодо здійснення такого перерахунку пенсії.
Згідно пункту 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 за №7, у разі визнання судом неправомірними дій чи бездіяльності відповідача, суд може зобов`язати його вчинити чи утриматися від вчинення певних дій у спосіб, визначений чинним законодавством, яким може бути захищено/відновлено порушене право.
Резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.
При цьому, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявник вважає начебто певні положення норм законодавства впливають на його правове становище.
Таким чином, суд першої інстанції, вірно вважав, що вимога щодо перерахунку та виплати позивачу пенсії згідно нової довідки від 08.04.2020 за №22/05/8-2020 звернена на майбутнє, тобто на момент виникнення спірних правовідносин такої довідки ще не існувало, і пенсійний орган не порушував прав позивача. При цьому, судом захищається саме порушене право, а тому рішення не може прийматися на майбутнє.
Така ж правова позиція узгоджується з позицією Верховного суду у постанові від 08.07.2020 по справі №348/812/17 та постанові від 01.11.2018 по справі №348/1178/17.
При цьому, суд вірно зауважив, що лише, після того, як Ліквідаційна комісія УМВС України в Івано-Франківській області видала і направила пенсійному органу довідку від 08.04.2020 за №22/05/8-2020, виникли нові правовідносини, не охоплені позовними вимогами ОСОБА_1 у справі №809/441/18.
Відтак, в цій частині доводи заяви ОСОБА_1 є необґрунтованими та вірно не враховані судом першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що згідно резолютивної частини рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.11.2019, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.01.2016 перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб», у порядку і розмірах визначених   постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 за №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 77% сум грошового забезпечення без обмеження максимального розміру пенсії, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.
Позивачу з 01.05.2020 проведено перерахунок пенсії, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 77% сум грошового забезпечення та з врахуванням вимог Постанови №649, що підтверджується розрахунком пенсії від 24.04.2020 (а.с. 85).
Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.20118 за №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» (далі – Порядок №649) затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Пунктом 2 даної Постанови (чинному на момент здійснення перерахунку пенсії позивачу) встановлено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого цією постановою.
Пунктом 1 Порядку №649 (чинному на момент здійснення перерахунку пенсії позивачу) передбачено, що цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.
Згідно з пунктом 3 Порядку №649 боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі – реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.
Черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника (пункт 4 Порядку № 649).
Для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою (пункт 5 Порядку №649).
Згідно з пунктом 6 Порядку №649 перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду (далі – Комісія).
Відповідно до пункту 10 Порядку №649 виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.
Таким чином, судом встановлено, що боржник – орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення, з метою фактичного і повного виконання судового рішення зобов`язаний вжити заходів, визначених Порядком №649.
Разом з тим, заборгованість за пенсійними виплатами за період з 01.01.2016 по 15.03.2020 у загальній сумі 268 786,60 грн. залишається не виплаченою, що не заперечується відповідачем, а тому рішення суду в частині нарахування і виплати ОСОБА_1 пенсійних виплат є не виконаним у повному обсязі, оскільки майнові права позивача на зазначені виплати на виконання рішення суду порушуються.
При цьому, суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що повним виконанням судового рішення в цій частині буде вважатися не тільки нарахування, але й виплата коштів у загальній сумі 268 786,60 грн., які нараховані згідно з рішенням суду за період з 01.01.2016 по 15.03.2020.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що невиконання рішення суду в цій частині порушило вимоги ст. 370 КАС України щодо обов`язковості  судового рішення до виконання.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо невиконання в повному обсязі рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 в частині невиплати коштів у загальній сумі 268 786,60 грн., які нараховані згідно з рішенням суду за період з 01.01.2016 по 15.03.2020.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно з ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).
У пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.
Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.
Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.
Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права.
Відтак враховуючи наведене вище та беручи до уваги правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідачем допущено порушення норм чинного законодавства під час виконання рішення суду котре набрало законної сили.

Колегія суддів дійшла висновку, що оскільки в суді першої інстанції встановлені порушення при виконанні рішення суду, яке набрало законної сили, а тому окрему ухвалу прийнято з додержанням норм процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, не спростовуються і підстав для його скасування не має.
За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 3 ст. 243, ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд
                                            П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а окрему ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2020 року  у справі №809/441/18– без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена  шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня ї прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення – протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	Р. П. Сеник 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Повне судове рішення складено 21 грудня 2020 року.