КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

№ справи: 755/3368/19
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/11771/2020
Головуючий у суді першої інстанції: Яровенко Н.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В. 
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
 19 листопада 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:
                  головуючого  - Немировської О.В. 
                  суддів - Чобіток А.О., Ящук Т.І.,
                  секретар - Шепель К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, 
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2020 року, 
 
встановив:
у лютому 2019 року позивач ОСОБА_1 (прізвище змінила з ОСОБА_1 07.06.2019) звернулася до суду з позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її батька - ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що вона на день смерті проживала разом з батьком, прийняла спадщину, а строк для подання заяви про прийняття спадщини було пропущено з поважних причин.
Рішенням  Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2020 року позов було задоволено та визначено позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 терміном на три місяці.
Не погоджуючись з вказаним рішенням,  представник третьої особи - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким  відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. 
Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,   дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. 
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказувала, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 і її батьками є: ОСОБА_6 та 
ОСОБА_7 . 
Її батько - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири 
АДРЕСА_1 . На момент смерті батька вона проживала разом з ним у вказаній квартирі, а тому вона вважає, що прийняла спадщину. У 2018 році вона звернулась до нотаріальної контори для оформлення свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено. Позивач зазначала, що вона пропустила строк для подання заяви до нотаріальної контори з поважної причини - хвороби її доньки, а тому просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті батька.
Рішенням  Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2020 року позов було задоволено та визначено позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 терміном на три місяці.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спадщина після смерті ОСОБА_6 ніким не прийнята, а строк для прийняття спадщини був пропущений позивачем з поважних причин.
Однак такий висновок було зроблено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права і він не відповідає встановленим по справі обставинам.
В ст. 1216 ЦК України зазначається, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно з ч. 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
В чч. 1 та 2 статті 1269 ЦК України закріплено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені в ст.1272 ЦК України. Зокрема, в  ч. 1 статті 1272 ЦК України  зазначається, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого в ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Відповідно до ч. 3  статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Як видно з матеріалів справи, відповідно до Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 , виданого 16.12.2016 Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві  ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а/с 10 т. 1). Після його смерті в Десятій Київській державній нотаріальній конторі 06.03.2017 було заведено спадкову справу №02-14 за заявою кредитора - ПАТ «Ідея Банк» (а/с 51 т. 1). 
26.06.2017 ОСОБА_2 , який є рідним братом померлого, подав в спадкову справу заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 (а/с 51 т. 1). 
11.04.2019 до спадкової справи було подано заяву про прийняття спадщини від ОСОБА_1 (а/с 131 т. 1). Відповідно до Свідоцтва про народження серії (повторно)  НОМЕР_2 , виданого 27.12.2016 Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві батьками  ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а/с 7 т. 1). Прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 , змінила в зв`язку з реєстрацією шлюбу 12.06.2009 (а/с 132 т. 1). Прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 позивач змінила в зв`язку з реєстрацією шлюбу 07.06.2019 (а/с 43 т. 1).
Згідно матеріалів спадкової справи спадковим майном є кв. АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_6 : Ѕ частина - на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 27.08.2003 Дніпровською районною у м. Києві державною адміністрацією, та Ѕ частина - на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 25.09.2005 нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори Боса Ю.П., реєстровий №3-2134.
20.10.2017  ОСОБА_2 подав в Спадкову справу копію рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року, яким йому було визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 .
Постановою Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року було скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено. Вказана постанова була залишена без змін постановою Верховного Суду від 30 вересня 2020 року. 
В ході розгляду справи ОСОБА_2 подавав заяву про залучення його до участі в справі в якості відповідача, яка була задоволена протокольною ухвалою від 26 червня 2019 року.  Протокольною ухвалою від 17.02.2020 ОСОБА_2 було залучено до участі в справі в якості третьої особи. Позивач ОСОБА_1 клопотань про залучення ОСОБА_2 у якості співвідповідача не заявляла.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При розгляді даної справи судом першої інстанції не було враховано роз`яснень щодо застосування зазначених вище норм матеріального права та зроблено необґрунтований висновок про те, що спадщина після смерті ОСОБА_6 ніким не прийнята, а строк для прийняття спадщини пропущений позивачем з поважних причин.
В постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року було зазначено, що при розгляді таких справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи щодо спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, належним відповідачем у справі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини є територіальна громада в особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, за умови неприйняття спадщини іншими спадкоємцями.
В даному випадку судом першої інстанції не було враховано правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, зроблений в постанові від 17 квітня 2018 року (справа № 523/9076/16-ц), про те, що  пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо неналежного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. 
В ст. 175 ЦПК України закріплено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.
За таких обставин зазначення в якості належного  відповідача Київської міської ради є невірним. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Положеннями ст. 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене вище, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення - про відмову в задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. 367,  368, 376, 382  ЦПК України, суд
 
постановив: 
апеляційну скаргу  представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити. 
 Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2020 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини  відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку  протягом тридцяти днів. 
Повний текст постанови складено 24 листопада 2020 року. 
 
Головуючий                                                   
 
Судді