ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

30 вересня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/687/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Білак С.В. (доповідач), суддів:  Шальєвої В.А., Олефіренко Н.А.,  розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.03.2020 року в адміністративній справі №280/687/20 (суддя у 1 інстанції Семененко М.О.) за позовом   ОСОБА_1   до  Мелітопольського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУПФ України в Запорізькій області, Головного управління  Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до Мелітопольського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУПФ України в Запорізькій області, Головного управління  Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив: 
1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та його підрозділу у місті Мелітополі по відмові в нарахувані та виплати позивачу пенсії на підставі Закону №796-12 ст. ст.59 ч.3 з п`ятикратного розміру мінімальної зарплати, яка склалась на 01.01.2019р. з 25.04.2019р. (70%х5МЗП);
2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та його підрозділ у місті Мелітополі провести нарахування позивачу пенсії на підставі Закону України №796-12 ст.59 ч.3 з розрахунку п`ятикратної мінімальної заробітної плати, яка визначається на 1 січня поточного року (70%х5 мінімальний зарплат) з усіма надбавками відповідно до законодавства України та стягнути протягом одного місяця всю заборгованість, яка склалась з 25.02.2019р. та надати звіт до суду про виконання вимог резолютивної частини пункту 2 цього позову.
В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. З прийняттям Конституційним Судом України рішення від 25.04.2019р. №1-р(II)/2019 позивач набув право на отримання пенсії по інвалідності, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2019 року. Позивач неоднозарово звертався до органу Пенсійного фонду із заявами про перерахунок його пенсії, однак у проведенні перерахунку відмовлено. Позивач вважає протиправними дії відповідачів щодо відмови у нарахуванні та виплати йому пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2019 року.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27.03.2020 року адміністративний позов задоволено частково.  Визнано протиправною відмову Мелітопольського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у проведенні перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії відповідно до частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, з 25 квітня 2019 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію відповідно до частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за період з 25 квітня 2019 року по 30 червня 2019 року, з урахуванням раніше виплачених сум. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить змінити рішення суду першої інстанції, задовольнивши позов у повному обсязі. 
В відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив відмовити у задоволені апеляційної скарги. 
Справа судом розглянута  в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. №796-XII (далі - Закон №796-XII).
Згідно з інформацією, зазначеною у довідці від 24.04.2015р. №2314003102, позивач є внутрішньо переміщеною особою, фактичне місце проживання – АДРЕСА_1 .
Відповідно до військового квитка позивача Серії НУ №8715797 ОСОБА_1 з 08 грудня по 29 лютого (рік не зазначено) виконував роботи з ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у 30-кілометровій зоні; має право на пільги відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 05.06.1986р. №665/195; час проходження зборів зараховується до трудового стажу і права на пільгову пенсію по списку 1,6 у трикратному розмірі; з 01 березня по 16 квітня 1988 року має право на пільги згідно постанови Ради Міністрів СРСР та ВУС АС №1497-378 від 29.12.1987р.; час проходження зборів зараховувати до трудового стажу та права на пільгову пенсію по спискам 1,6 в півторакратному розмірі; є відмітка про отримання випромінювання 7,146 БЕР з 08.12.1987 по 16.04.1988р.
У відповідності до копії посвідчення Серії НОМЕР_1 , виданого 12.03.2019р., позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, першої категорії.
Відповідно до копії посвідчення Серії НОМЕР_2 від 21.06.2007р. позивач є інвалідом ІІ групи, причина інвалідності захворювання, пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, про що зазначено у Довідці МСЕК Серії ДОН-05 №004407; втрата працездатності становить 70%.
На виконання рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019р. та постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2019 року №543 “Про внесення змін до деяких Постанов Кабінету Міністрів України”, відповідач самостійно з 01.07.2019 року провів перерахунок пенсії позивача, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, що підтверджується копією протоколу призначення пенсії.
Позивач звернувся до Мелітопольського відділу обслуговування громадян із заявою від 13.01.2020р. щодо перерахунку з 25.04.2019р. розміру пенсії відповідно до статті 59 Закону №796-XII, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Листом від 20.01.2020р. №5/Р-3 Мелітопольський відділ обслуговування громадян повідомив позивача про відсутність підстав для здійснення перерахунку пенсії з 25.04.2019р. 
Свою позицію мотивував тим, що перерахунок пенсії проведено з 01.07.2019р. у відповідності до положень Порядку №1210.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного. 
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, умови соціального захисту потерпілого населення визначено Законом №796-ХІІ.
Відповідно до статті 1 Закону №796-ХІІ (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.
Таким чином, Закон №796-ХІІ спрямований на захист трьох категорій осіб, які постраждали внаслідок: 1) Чорнобильської катастрофи; 2) інших ядерних аварій та випробувань; 3) військових навчань із застосуванням ядерної зброї.
Відповідно до статті 10 Закону №796-ХІІ учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.
Порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначено розділом VIII Закону №796-ХІІ.
Згідно з частиною 1 статті 49 Закону №796-ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Статтею 59 вказаного Закону урегульовано порядок призначення пенсії військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.
Частиною 3 статті 59 Закону №796-ХІІ у редакції Закону України “Про внесення змін до Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 05.10.2006 №231-V визначено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.
Таким чином, частиною 3 статті 59 Закону №796-ХІІ у редакції закону, чинній до 01.10.2017р., було визначено лише одну категорію осіб, які мали право на обчислення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а саме: особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами.
Вказаною нормою в редакції, чинній з 01.10.2017 року, передбачено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
З аналізу редакцій частини 3 статті 59 Закону №796-ХІІ вбачається, що Законом України від 03.10.2017р. №2148-VIII “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій” розширено перелік осіб, на яких вказана норма розповсюджується, а саме: осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аваріях та випробуваннях, а також осіб, які брали участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.
Водночас незмінною залишилась умова щодо проходження такими особами дійсної строкової служби у відповідний період.
Таким чином для отримання пенсії на підставі частини 3 статті 59 цього Закону особі необхідно було відповідати таким критеріям: 1) особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї; 2) участь особи відбувалась під час проходження дійсної строкової служби; 3) особа набула інвалідність внаслідок вищевказаного.
З матеріалів справи встановлено, що позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії в Чорнобильської АЕС під час проходження спеціальних зборів та внаслідок цього отримав захворювання і є інвалідом 2 групи, віднесений до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Рішенням Конституційного Суду України (другий сенат) від 25.04.2019 року № 1-р (ІІ)/2019 у справі № 3-14/2019 (402/19, 1737/19) за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини 3 статті 59 Закону №796-XII, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення “дійсної строкової”, яке міститься у положеннях частини 3 статті 59 Закону №796-XII.
У Рішенні Конституційний Суд України наголосив, що закріплений у Конституції України обов`язок громадян України потребує поваги, а статус військовослужбовців будь-яких категорій обумовлюється військовою службою, інститут якої надає їм спеціальний статус.
Вирішуючи порушені в конституційних скаргах питання, Конституційний Суд України зазначив, що аналіз положень статей 16, 17 Конституції України дає підстави для висновку, що особи, які під час проходження військової служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, мають спеціальний статус та особливі умови соціального захисту. За Конституцією України посилений соціальний захист вказаних категорій осіб вимагає від держави виконання обов`язку визначати такий обсяг їх соціального забезпечення, який гарантуватиме їм гідні умови життя, а також повне відшкодування заподіяної шкоди.
Держава може встановлювати певні відмінності щодо рівня соціального захисту вказаних категорій осіб, однак визначені законом відмінності не повинні: допускати жодних невиправданих винятків із конституційного принципу рівності, містити ознак дискримінації при реалізації зазначеними особами права на соціальний захист та порушувати сутність права на соціальний захист, а обґрунтування механізму нарахування соціальних виплат має відбуватись із урахуванням критеріїв пропорційності та справедливості.
Конституційний Суд України дійшов висновку, що військовослужбовці строкової служби, пенсія яким призначається за частиною 3 статті 59 Закону та обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, в окремих випадках мають вищий рівень соціального захисту, оскільки розмір їх соціального забезпечення є значно більшим порівняно з іншими категоріями військовослужбовців (у тому числі військовозобов`язані під час участі у військових зборах), які брали безпосередню участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків.
Таким чином, на думку Конституційного Суду України, законодавець не забезпечив певні категорії військовослужбовців, які виконують конституційно значущі функції щодо захисту Вітчизни, особливими умовами соціального захисту, обсяг яких має передбачати гідні умови їх життя й повне відшкодування заподіяної шкоди, чим порушив сутність конституційного права на соціальний захист, конституційні гарантії щодо безумовного забезпечення належного рівня їх соціального захисту.
Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Отже, положення частини 3 статті 59 Зaкoну №796-XII, а саме словосполучення “дійсної строкової”, втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, а відтак особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби та є інвалідами внаслідок цього, мають право на обчислення пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру згідно з частиною 3 статті 59 Закону №796-XII з 25.04. 2019р.
За таких обставин колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що саме з 25.04.2019 року наявні законодавчо визначені підстави для обчислення пенсії позивача з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Крім того, відповідно до висновку Верховний Суду, викладеного у постанові від 20.11.2019 у справі №360/572/19, саме з 25.04.2019р. позивач має право звернутись з відповідною заявою до відповідного органу Пенсійного фонду про перерахунок пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону №796-ХІІ (пункт 33).
З матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово звертався до Мелітопольського відділу обслуговування громадян із заявами щодо перерахунку розміру пенсії з 25.04.2019р. відповідно до статті 59 Закону №796-XII, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року (заяви від 10.07.2019р., від 13.01.2020р.), однак відповідач 2 відмовив у проведенні перерахунку з 25.04.2019р. з посиланням на норми постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2019р. №543 “Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України”.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2019р. №543 “Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України”, яка набрала чинності 01.07.2019 року, абзац перший пункту 9-1 Порядку №1210 викладено в такій редакції: “ 9-1. За бажанням військовослужбовців, зокрема військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження військової служби (військових зборів) і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за формулою.”
Вказаний Порядок №1210 не є самостійною підставою для призначення/перерахунку пенсій відповідно до Закону №796-XII, оскільки прийнятий Кабінетом Міністрів України на виконання норм Закону №796-XII та встановлює механізм реалізації окремих його положень.
Отже факт набуття чинності вказаною Постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2019р. №543 “Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України” жодним чином не впливає на право позивача отримувати з 25.04.2019 пенсію, обчислену з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року на підставі частини 3 статті 59 Закону №796-XII, у зв`язку з чим відмова Мелітопольського відділу обслуговування громадян у проведенні перерахунку пенсії позивача з 25.04.2019р. є протиправною.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що пенсія позивача фактично перерахована органом Пенсійного фонду самостійно у відповідності до частини 3 статті 59 Закону №796-XII із 01.07.2019р., а тому вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню, а саме: перерахунок та виплата мають бути здійснені за період з 25.04.2019р. по 30.06.2019р.
Також колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для зобов`язання відповідачів надати звіт про виконання судового рішення, оскільки позивач не обґрунтував та не надав доказів того, що відповідачі не будуть виконувати рішення суду. 
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.
Відповідно до ч.4 ст.243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Керуючись статтями  241-245,  250,  315,  316,  321,  322,  327,  329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.03.2020 року в адміністративній справі №280/687/20 - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.03.2020 року в адміністративній справі №280/687/20 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з  дати прийняття  та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.   

Головуючий - суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко