ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4468/20 Справа № 209/3240/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Лобарчук О. О. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року                                                                        м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді – Свистунової О.В.,
суддів – Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,
за участю секретаря – Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу  ОСОБА_1 

на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 лютого 2020 року про відмову в скасуванні заходів забезпечення позову

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, –

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову.

В обґрунтування поданого клопотання заявник посилався на те, що в провадженні Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська знаходилась справа № 2-287/1998 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу. Ухвалою суду від 01.10.1998 року було задоволено клопотання позивача про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_1 . Рішенням суду від 01.12.1998 року було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 472,04 грн – повернення боргу та 73,60 грн – понесених ним судових витрат по справі, а всього – 1 545,64 грн. Вказане рішення не оскаржувалося та набрало законної сили 12.12.1998 року. Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 накладено обтяження у вигляді арешту, реєстраційний номер обтяження 4871017. Підставою обтяження є ухвала Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 01.10.1998 року. Враховуючи, що розгляд справи закінчився, рішення суду набрало законної сили та виконано, то підстави забезпечення позову підлягають скасуванню.

Згідно відповіді Південного відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське від 24.12.2019 року № 03/13.16-34/34578 перевіркою встановлено, що на виконанні у відповідному відділі не перебувало виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу.

Відповіддю Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське від 13.12.2019 року № 27624 повідомлено, що виходячи з даних автоматизованої системи виконавчих проваджень, на виконанні в Дніпровському відділі державної виконавчої служби м. Кам`янське не перебував виконавчий документ, виданий на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 01.12.1998 року по справі № 2-287/1998 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 472,04 грн в рахунок погашення боргу та 73,60 грн понесених судових витрат, а всього – 1 545,64 грн.

Заявник зазначав, що борг в повному обсязі ним був сплачений після рішення суду ще в грудні 1998 року, але в зв`язку з тим, що сплинуло більше 21 року, та враховуючи декілька змін місць проживання та пов`язані з цим переїзди, доказів сплати боргу в нього не залишилося. Стосунки з ОСОБА_2 він не підтримує з того часу, а тому надати підтвердження з його боку теж не може. Вважав, що відповіді Південного відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське та Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське щодо відсутності виконавчих проваджень, є свідченням добровільного виконання ним рішення суду та сплати боргу в повному обсязі, а також доказом того, що між ними на даний час не існує спору з приводу сплати боргу за рішенням суду. Наявність обтяження у вигляді арешту квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 01.10.1998 року у справі № 2-287/1998, порушуються його законні права на вільне володіння та розпорядження власністю.

Ураховуючи викладене, заявник просив суд скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 01.10.1998 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04.02.2020 року відмовлено у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, ставить питання про скасування вказаної ухвали та ухвалення нового судового рішення, яким скасувати заходи забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції установлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська знаходилась справа від 01.12.1998 року цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 472,04 грн – повернення боргу та 73,60 грн – понесених ним судових витрат по справі, а всього – 1 545,64 грн. Рішення не оскаржувалося та набрало законної сили 12.12.1998 року (а.с.15).

Ухвалою суду від 01.10.1998 року було задоволено клопотання позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 (а.с.14).

Згідно відповіді Південного відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське від 24.12.2019 року № 03/13.16-34/34578 перевіркою автоматизованої системи виконавчих проваджень та його спецрозділу, встановлено, що на виконанні у відповідному відділі не перебувало виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу (а.с.18).

Згідно відповіді Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське від 13.12.2019 року № 27624 виходячи з даних автоматизованої системи виконавчих проваджень, на виконанні в Дніпровському відділі державної виконавчої служби м. Кам`янське не перебував виконавчий документ, виданий на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 01.12.1998 року по справі № 2-287/1998 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 472,04 грн в рахунок погашення боргу та 73,60 грн понесених судових витрат, а всього – 1 545,64 грн (а.с.19).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, 25.04.2007 року за № 4871017 реєстратором – Другою кам`янською державною нотаріальною конторою, зареєстровано обтяження на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 на підставі повідомлення, б/н 01.10.1998. Нарсуд Дніпровського района м. Дніпродзержинська, 3 ГНК; також 25.04.2007 року за № 4870956 реєстратором – Другою кам`янською державною нотаріальною конторою, зареєстровано обтяження на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ухвали, б/н 04.04.1996, Нарсуд Баглійського району; також, 20.09.2006 року за № 3761285 реєстратором – Другою кам`янською державною нотаріальною конторою, зареєстровано обтяження на все нерухоме майно, на підставі постанови б/н 07.08.2000, Дніпродзержинська ДПІ Дніпропетровської області, ст. слідчий Коршун Т.В. (а.с.20-21).

Відмовляючи у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що умови, які існували на момент постановлення ухвали про забезпечення позову не змінилися.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки підстави для скасування заходів забезпечення позову на момент постановлення оскаржуваної ухвали були відсутні.

Разом з тим, апеляційним судом було установлено, що відповідач ОСОБА_1 добровільно виконав рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 01.12.1998 року, на підтвердження чого надав заяву на приймання переказу та поштову квитанцію про здійснення грошового переказу на суму 1 546,00 грн., де відправником зазначено ОСОБА_1 , а одержувачем — ОСОБА_2 , тобто сума боргу за рішенням суду відповідачем сплачена в повному обсязі.

Крім того, 23.12.2020 року суду апеляційної інстанції надано письмову заяву, яка підписана ОСОБА_2 , позивачем у справі, який повідомив суд, що всі майнові (матеріальні) зобов”язання ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 виконані у повному обсязі. Претензій майнового (матеріального) характеру до ОСОБА_1 не має. Також до заяви додав копію паспорту.

Відповідно до частин першої і другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до положень частини першої статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Аналіз правових норм глави 10 розділу І ЦПК України, якими врегульовано поняття і порядок забезпечення позову дає можливість зробити висновок про те, що забезпечення позову – це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють протягом строку, встановленого процесуальним законом (частини 7-10 статті 158 ЦПК України). Водночас, підставою для скасування заходів забезпечення позову на розсуд суду можуть бути будь-які обставини, які свідчать про відсутність потреби у забезпеченні позову, про неефективність вжитих заходів, про невідповідність вжитих заходів дійсним обставинам справи, про наявність зловживань з боку позивача при вирішенні питання про забезпечення позову тощо, а також обставини, зазначені в частині 13 статті 158 ЦПК України.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року “Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову” заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Пунктом 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ “Про судову практику в спорах про зняття арешту з майна” № 5 від 03.06.2016 року встановлено, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу. При цьому, із заявою про скасування заходів забезпечення позову може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто, сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню через порушення судом норм процесуального права, що призвело до не правильного вирішення справи, що у відповідності до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та ухвалення нового судового рішення по суті вимог заявника.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 лютого 2020 року про відмову в скасуванні заходів забезпечення позову – скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову – задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 жовтня 1998 року у вигляді арешту на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко