ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 жовтня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/12762/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: 
                                        судді-доповідача  Чумака С.Ю.,
                                                   суддів:  Чабаненко С.В., Юрко І.В.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу Дніпровської міської ради 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 3 квітня 2020 року у справі № 160/12762/19 (суддя І інстанції – Прудник С.В.)
за позовом   ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради  про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В:
ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулася до суду з позовом до Дніпровської міської ради (далі – відповідач), в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача з приводу розгляду клопотання позивача від 12.09.2019 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою;
- зобов`язати відповідача повторно розглянути клопотання від 12.09.2019 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 3 квітня 2020 року позов задоволений.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що всі дії, вчинені міською радою щодо розгляду клопотання позивача, є законними, вчиненими відповідно до вимог  Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»,  Земельного Кодексу України, Регламенту міської ради. Вказує, що за наслідками розгляду заявленого позивачем клопотання, відповідачем надано відповідь, яка є цілком вмотивованою, оскільки листом головного архітектурно-планувального управління департаменту від 09.07.2018 вих. № 4/16-1553 було повідомлено, що запитувана земельна ділянка розташована на території лісопарків, гідропарків, розміщення гаража на зазначеній території не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, діючого на сьогодні генерального плану та іншої містобудівної документації. Зазначає, що судом під час розгляду справи не враховано, що згідно Регламенту Дніпровської міської ради проекти рішень із земельних питань розробляються виконавчими органами міської ради, які є окремими юридичними особами. Оскільки в даному випадку не було підготовлено проект рішення щодо надання позивачу дозволу на розробку документації з землеустрою, не подано його на розгляд при формуванні Порядку денного сесії, то, відповідно, на сесії Дніпровської міської ради не могло розглядатися вказане питання. 
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ
12 вересня 2019 року позивач звернулася до Дніпровської міської ради (далі – міська рада) на ім`я міського голови Філатова Б.А.  із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,01 га, яка знаходиться за адресою: м. Дніпро, Новокодацький район, вул. Данила Галицького (біля будинку № 81). На ділянці розміщено: гараж 1. Цільове призначення ділянки: для будівництва індивідуальних гаражів, додатково повідомивши, що несе особисту відповідальність за достовірність наданої інформації та документів, що її підтверджують, а також за будь-які наслідки, до яких може призвести її використання. (а.с. 6)
До вказаної заяви додані: копія паспорта громадянина та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера; план земельної ділянки (графічні матеріали), на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. (а.с. 7-10)
12 листопада 2019 року Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради «Про розгляд клопотання» повідомлено позивача про те, що на час опрацювання клопотання було виявлено, що воно подано з метою оформлення правовстановлюючих документів по фактичному розміщенню гаража а, за призначенням та формою звернення, ділянка запитується як для будівництва індивідуального гаража, але, за наявною інформацією в межах запитуваної ділянки розташовано металевий гараж. Оформлення правовстановлюючих документів на землю – по фактичному розміщенню гаража, або для будівництва індивідуального гаража, або для улаштування металевого гаража передбачає принципово різні переліки документів, що повинні бути додані до клопотання, обтяження, обмеження, правові підстави, порядки дій та інше. Також зауважено, що 23.04.2019 року позивачем було надано до міської ради клопотання вх. № 36/2006 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для розміщення гаража по АДРЕСА_1 . Відповідно до п. 7 ст. 118, п. 3 ст. 123 Земельного кодексу України Департамент вказав на те, що за результатами опрацювання клопотання та доданих до нього документів, листом Головного архітектурно-планувального управління Департаменту від 09.07.2019 вих. № 4 було повідомлено, що за матеріалами генерального плану розвитку міста Дніпра запитувана земельна ділянка розташована на території лісопарків, гідропарків, розміщення гаража на зазначеній території не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, діючого на сьогодні генерального плану та іншої містобудівної документації. Отже, не вбачається можливим підготувати проект рішення міської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для розміщення гаража. У зв`язку з чим клопотання від 23.04.2019 вх. № 36/2006 та додатки до нього було списано до архіву, про що повідомлено листом від 20.08.2019 вих. № 8/7-2440. Клопотання від 12.09.20-19 вх. № 36/4161 також списано до архіву. (а.с. 11-12)
Позивач, вважаючи, що відповідачем було допущено бездіяльність щодо неприйняття рішення за її заявою, звернулась із цим позовом до суду. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що по-перше, вирішення питання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів відноситься до компетенції міської ради; по-друге, отримавши клопотання позивача про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів відповідач повинен був розглянути його і прийняти відповідне рішення, тому заява позивача до цього часу не розглянута належним органом. Відтак дійшов висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо прийняття в межах повноважень рішення за результатами розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, а тому порушене право позивача на отримання обґрунтованого рішення за його заявою має бути відновлено шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву. 
НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ 
Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі – Закон № 280/97-ВР).
Положеннями частини 2 статті 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Згідно з п. "б" ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.
Відповідно до п. "в" ч. 3 ст. 116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва індивідуальних гаражів – не більше 0,01 гектара. (п. "д" ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України).
Аналіз наведених вище норм свідчить про наявність у позивача права отримати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею не більше 0,01 гектара для будівництва індивідуальних гаражів.
Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст (частина 2 статті 2 Закону № 280/97-ВР).
Відповідно до ч. 1 ст. 10 цього Закону сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Згідно зі ст. 25 цього Закону сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Відповідно до  ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Частиною 6  статті 118 Земельного Кодексу України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених  статтею 122 цього Кодексу.
У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених  статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Положеннями частини сьомої  статті 118 Земельного кодексу України  визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених  статтею 122 цього Кодексу  розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
Відповідно до ч. 8-11  ст. 118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому  статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених  статтею 122 цього Кодексу  у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.
У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.
Згідно з пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
Відповідно до положень статті 59 цього Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. 
Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.
Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням.
Відповідно до статті 12 Закону № 280/97-ВР сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.
Згідно з п. 3 ч. 4 ст. 42 Закону № 280/97-ВР сільський, селищний, міський голова підписує рішення ради та її виконавчого комітету.
Отже, процедура одержання громадянином безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності розпочинається із подання громадянами відповідного клопотання, до якого додаються графічні матеріали; і лише після отримання клопотання разом із необхідними документами таке клопотання розглядається відповідною місцевою адміністрацією чи радою, яка дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Надання земельної ділянки або відмова у її наданні здійснюється органами, визначеними у  статті 118 Земельного кодексу України. Таке питання вирішується відповідним органом місцевого самоврядування виключно на пленарних засіданнях після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради відкритим поіменним голосуванням, за результатом розгляду якого приймається рішення, яке підписується його головою та набирає чинності з дня його офіційного оприлюднення, якщо не встановлено пізніший строк введення його у дію. У свою чергу, рішення, дію або бездіяльність такого органу може бути оскаржено до суду.
Вказане свідчить про наявність у відповідача повноважень щодо надання громадянам, у тому числі і позивачу, дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва індивідуальних гаражів. 
З огляду на викладене, отримавши клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів, міська рада повинна була розглянути її під час пленарного засідання після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, за результатом розгляду якої відповідачем повинен був прийнятий відповідний акт у формі рішення за підписом голови міської ради.
Як вказувалось вище, 12 вересня 2019 року позивач звернулася до Дніпровської міської ради на ім`я міського голови Філатова Б.А.  із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,01 га, яка знаходиться за адресою: м. Дніпро, Новокодацький район, вул. Данила Галицького (біля будинку № 81). На ділянці розміщено: гараж 1. Цільове призначення ділянки: для будівництва індивідуальних гаражів.
За наслідками розгляду вказаної заяви, 12 листопада 2019 року листом Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради «Про розгляд клопотання» відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. 
Отже, відповідачем в порушення вимог чинного законодавство надано позивачу відповідь про відмову в наданні дозволу листом Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 12.11.2019  без прийняття відповідного рішення на сесії ради, тобто міською радою не дотримано порядку розгляду зави ОСОБА_1 , про що правильного висновку дійшов і суд першої інстанції.
Наведене свідчить, що фактично відповідачем клопотання позивача не розглянуто компетентним органом, рішення не прийнято, у зв`язку з чим судом першої інстанції правильно обрано способом захисту порушених прав та інтересів позивача зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача.
При цьому доводи апелянта про передачу Радою повноважень зі спірного питання до Департаменту по роботі з активами є безпідставними, оскільки за приписами статті 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, а тому розгляд таких питань не може бути делегований Радою її виконавчим органам.
ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення позову.
При цьому, враховуючи те, що суд першої інстанції позов задовольнив з підстав порушення відповідачем процедури розгляду клопотання позивача щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою, з чим погоджується й суд апеляційної інстанції, колегія суддів не досліджує зміст самого листа  Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 12.11.2019 і не аналізує його правомірність, оскільки це є надлишковим та не має правового значення для вирішення даного спору. 
Отже, судом першої інстанції рішення прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим  апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду – без змін.
Оскільки за приписами ч. 1 статті 310 КАС України апеляційний розгляд здійснено за правилами спрощеного позовного провадження, а справа згідно з ч. 4 ст. 257 КАС України не відноситься до таких, які не можуть бути розглянуті за вказаними правилами, то постанова суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених цим пунктом.
На підставі викладеного, керуючись статтями  242, 243, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 3 квітня 2020 року у справі № 160/12762/19 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.
   
Суддя-доповідач                                                            С.Ю. Чумак 

                            суддя                                                            С.В. Чабаненко 

                            суддя                                                            І.В. Юрко