ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
06 жовтня 2020 року           справа № 360/2593/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Компанієць І.Д., Ястребової Л.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року (повний текст складено 16 липня 2020 року в м. Сєвєродонецьк Луганської області) у справі № 360/2593/20 (суддя в 1 інстанції - Басова Н.М.) за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС», про визнання протиправними та скасування постанов,-

                                                     В С Т А Н О В И В: 

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича (далі - відповідач), в якому позивач просила: визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича ВП №61901997 від 23.04.2020 про відкриття виконавчого провадження; визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича ВП №61901997 від 23.04.2020 про арешт коштів; визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича ВП №61901997 від 23.04.2020 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича ВП №61901997 від 23.04.2020 про стягнення з боржника основної винагороди (арк.справи 1-4).          
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 в кінці квітня 2020 року отримала постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Р.В. про відкриття виконавчого провадження, про арешт коштів, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення з боржника основної винагороди. Як зазначала позивач, постанови даного приватного виконавця прийняті на підставі виконавчого документа, а саме виконавчого напису нотаріуса № 3628 від 13.03.2020, який вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем. При цьому позивач також зазначала, що проживає за адресою АДРЕСА_1 . До адреси, вказаній у постанові про відкриття виконавчого провадження № 61901997 від 23.04.2020, а саме: АДРЕСА_2 , не має жодного відношення, тобто вказана адреса не є адресою власності її нерухомого  майна та позивач ніколи там не проживала. Позивач вважає, що виконавчим округом відповідача є м. Київ, а тому відповідач має право здійснювати дії, пов`язані з відкриттям виконавчого провадження у територіальних межах м. Києва. При цьому, оскаржувані постанови відповідач надіслав на зареєстровану адресу позивача. На підставі викладеного, позивач вважає, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименком Р.В. були здійснено дії поза межами свого виконавчого округу та без достатніх на те правових підстав відкрито виконавче провадження не за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи або знаходження її майна, а в іншому виконавчому окрузі. На підставі викладеного просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та скасувати всі перелічені вище постанови приватного виконавця.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року у справі № 360/2593/20 адміністративний позов було задоволено, внаслідок чого: визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича ВП № 61901997 від 23.04.2020 про відкриття виконавчого провадження; визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича ВП № 61901997 від 23.04.2020 про арешт коштів боржника; визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича ВП № 61901997 від 23.04.2020 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича ВП № 61901997 від 23.04.2020 про стягнення з боржника основної винагороди виконавця; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України суму судового збору у розмірі 3363 гривні 20 копійок; стягнуто на користь ОСОБА_1 з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3363 гривні 20 копійок.
Не погодившись з таким рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
На обґрунтування апеляційної скарги наведено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіті Фінанс» 23 квітня 2020 року звернулось до приватного виконавця із заявою № 1327/ПВ/20 від 06 квітня 2020 року про примусове виконання рішення, в якій просили відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 3628 від 13.03.2020, виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 , коштів у розмірі 22107,26 грн. У вказаному виконавчому написі № 3628 від 13.03.2020 вказано місце проживання боржника   ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 . Тобто, виконавчим документом встановлено, що фактичне місце проживання боржника ОСОБА_1 знаходиться в межах виконавчого округу м. Києва.
Відповідач зазначив, що оскільки у виконавчому документі зазначено, що боржник проживає (фактичне місце проживання) у межах виконавчого округу м. Києва, то у приватного виконавця не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, у зв`язку із пред`явленням не за місцем виконання. Таким чином, відповідачем не порушено норми Закону України «Про виконавче провадження», зокрема стаття 24 цього Закону. Відповідач також вважає, що місце реєстрації не є підтвердженням того, що особа проживає за даною адресою, отже адреса яка зазначена в паспорті боржника та в довідці про місце проживання, а саме: АДРЕСА_1 , - не є підтвердженням того, що ОСОБА_1 проживала на день  відкриття виконавчого провадження саме в Луганській області, адже норми законодавства вказують на те, що громадянин України має право вільно пересуватись по території України та вільного вибору місця проживання. Таким чином, на думку відповідача, фактичне місце проживання особи може відрізнятися від зареєстрованого у встановленому законом порядку. Відповідач також зазначив, що згідно реєстру рекомендованого поштового відправлення за № 0210008123637 лист з постановою про відкриття виконавчого провадження отримано особисто позивачем 30 квітня 2020 року.
Сторони у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду судового засідання, тому, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , є боржником у виконавчому провадженні ВП № 61901997, яке перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича (арк.справи 6-7, 10-11, 13-14, 16-17, 19-22).
Матеріали виконавчого провадження містять копію договору № 65628/0005ХSGF про відкриття банківського (карткового) рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту від 26.04.2013, який укладений між Публічним акціонерним товариством «Платінум банк» та ОСОБА_1 . Відповідно до п.1.4 вказаного договору - розмір кредитного ліміту становить 10000,00 грн. Розмір щомісячного платежу становить 650,00 грн (п.1.5 договору). Адреса реєстрації та фактичного проживання клієнта ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 (арк.справи 53).
Виконавчим написом від 13.03.2020 за № 3628, вчиненим приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., звернуто стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором № 65628/0005ХSGF від 26.04.2013, укладеним ним із Публічним акціонерним товариством «Платінум банк» на користь стягувача - ТОВ «Сіті фінанс». Стягнення заборгованості провадиться за період з 22.02.2018 по 01.11.2019. Сума повної заборгованості складає 21607,26 грн (арк.справи 54).
Отримавши виконавчий напис нотаріуса від 13.03.2020 за № 3628, ТОВ «Сіті фінанс» звернулось до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Р.В. із заявою № 1327/ПВ/20 від 06.04.2020 про примусове виконання виконавчого напису № 3628 від 13.03.2020, виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 , коштів у розмірі 22107,26 грн (зворотній бік арк.справи 58 - 59).
У виконавчому написі нотаріусу від 13.03.2020 за № 3628 зазначено адресу реєстрації боржника - АДРЕСА_3 ; адресу проживання: АДРЕСА_4 (арк.справи 54).
В заяві №1327/ПВ/20 від 06.04.2020 про примусове виконання зазначено адресу реєстрації боржника: АДРЕСА_3 ; адресу проживання: АДРЕСА_4 (зворотній бік арк.справи 58).
Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клименка Р.В. від 23.04.2020 було відкрито  виконавче провадження № 61901997 з примусового виконання виконавчого напису № 3628, виданого 13.03.2020 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті фінанс» заборгованості в розмірі 22107,26 грн (арк.справи 63).
Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клименка Р.В. про стягнення з боржника основної винагороди від 23.04.2020 ВП № 61901997, стягнуто з боржника, ОСОБА_1 , основну винагороду у сумі 2210,73 грн (арк.справи 66).
Також, постановою приватного виконавця про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП № 61901997 від 23.04.2020 визначено для боржника,  ОСОБА_1 , розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в загальній сумі 300,00 грн (арк.справи зворотній бік 64 - 65).
Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клименка Р.В. про арешт майна боржника від 23.04.2020 ВП № 61901997, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунку накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 24717,99 грн (зворотній бік арк. справи 67 - 68).
Отже всі зазначені постанови прийняті приватним виконавцем однією датою і надіслані боржнику одночасно на зареєстровану адресу проживання позивача (арк.справи18, зворотній бік арк.справи 62, арк.справи 64, зворотній бік арк.справи 65, арк.справи 67).
Оскаржувані постанови позивач отримала 30.04.2020 (арк.справи 38).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що приватним виконавцем з перевищенням наданих йому повноважень та всупереч положень Законів № 1403-VIII та № 1404-VIII прийнято до виконання виконавчий напис від 13.03.2020 № 3628, здійснений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем про стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 на користь юридичної особи ТОВ «ФК «Сіті фінанс» заборгованості в розмірі 22107,26 грн, та відкрито виконавче провадження ВП № 61901997, з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців, адже відсутня жодна з підстав, визначених законом для відкриття виконавчого провадження на території міста Києва.
Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком, з огляду на наступне.
Виконавчим документом - виконавчим написом № 3628 від 13.03.2020, що виданий приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. встановлено: місце реєстрації боржника АДРЕСА_3 ; адресу проживання: АДРЕСА_4 .
Тобто, виконавчим документом встановлено, що місце проживання боржника ОСОБА_1 , знаходиться в межах виконавчого округу м. Києва.
Підстави, порядок та процедура здійснення виконавчого провадження регулюється Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5.
Так, ч. 2 ст. 24 Закону країни «Про виконавче провадження» встановлено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Вищевказана норма Закону України «Про виконавче провадження» є диспозитивною, згідно з якою у стягувача є право вибору пред`явлення виконавчого документу або ж за місцем реєстрації, або ж за місцем проживання боржника.
Крім того, частиною 1 статті 24 вказаного Закону визначено, що право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.
Фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконання з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України «Про виконавче провадження» (ч. 1 ст. 27 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
З аналізу вищевказаних норм чинного законодавства України, можна дійти висновку, що стягувач наділений правом вибору місця виконання рішення.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» 23 квітня 2020 року звернулося до приватного виконавця із заявою № 1327/ПВ/20 від 06 квітня 2020 року про примусове виконання рішення, в якій просили відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 3628 від 13.03.2020, виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 , коштів у розмірі 22 107,26 гривень.
У вищевказаній заяві стягувачем зазначено, що місцем проживання боржника, ОСОБА_1 , є: АДРЕСА_2 .
Чинною редакцією Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено проведення виконавчих дій спрямованих на перевірку будь-якої інформації стосовно боржника до відкриття виконавчого провадження.
Аналогічна позиція висловлена в ухвалі Верховного суду від 25 січня 2019 року у справі № 511/1342/17: 
«за таких обставин, враховуючи, що державний виконавець не має обов`язку перевірити місцезнаходження боржника, що зазначив стягувач у виконавчому документі, не було підстав вважати, що виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання, та повертати його стягувачу.
Установивши, що дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження були вчинені відповідно до вимог частини першої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відкрив виконавче провадження за місцем проживання боржника, яке зазначив стягувач у заяві про відкриття провадження, тому суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, про відсутність підстав для скасування постанови.».
А отже, за змістом ст. ст. 24, 26 Закону України «Про виконавче провадження», якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність, та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.
Таким чином, оскільки до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича надійшов виконавчий документ - виконавчий напис № 3628 від 13.03.2020, що виданий приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., у якому зазначено, що боржник проживає у межах виконавчого округу м. Києва, у приватного виконавця не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, у зв`язку із пред`явленням не за місцем виконання.
Колегія суддів зазначає, що Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Міністерством юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (зі змінами) (в редакції на момент прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження) , чи будь-яким іншим нормативно-правовим актом, не передбачено обов`язку приватного виконавця вимагати від стягувача надання доказів на підтвердження інформації зазначеної в заяві про примусове виконання рішення.
Виконавець відкриває виконавче провадження на підставі заяви стягувача, в якій він має право зазначити будь-які відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце проживання, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місце знаходження тощо). Надання стягувачем доказів на підтвердження зазначеної в заяві інформації не вимагається.
В той же час колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантується свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.
Місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно- територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.
Тобто, місце реєстрації не є підтвердженням того, що особа проживає за даною адресою, а отже, адреса, яка зазначена саме в паспорті та довідці про місце проживання позивача: АДРЕСА_1 , не є підтвердження того, що ОСОБА_1 проживала на день відкриття виконавчого провадження саме в Луганській обл., адже норми законодавства вказують на те, що громадяни України мають право вільно пересуватися по території України та вільного вибору місця проживання без офіційної реєстрації.
Таким чином, фактичне місце проживання особи може відрізнятися від зареєстрованого у встановленому законом порядку. Проте, ні стягувач, ні виконавець не можуть зобов`язати боржника зареєструвати чи перереєструвати адресу свого місця проживання у разі розбіжностей між фактичною та зареєстрованою адресами.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувані постанови приватного виконавця від 23 квітня 2020 року ВП № 61901997 про відкриття виконавчого провадження прийнята з дотриманням норм Закону України «Про виконавче провадження».
Щодо винесення приватним виконавцем постанови про стягнення з боржника основної винагороди колегія суддів зазначає наступне.
Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Частиною 3 ст. 45 цього ж закону визначено, що основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.
Відповідно до ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.
Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.
Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.
Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Також, ч. 7 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачено, що приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
На виконання вищевказаних вимог чинного законодавства України 23 квітня 2020 року приватним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди. Даною постановою приватного виконавця визначено стягнути з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 10% суми, що підлягає стягненню за виконавчим документом.
Згідно проведеного приватним виконавцем розрахунку, розмір основної винагороди у цьому виконавчому провадженні становить 2 210,73 грн., що становить 10% від суми, яка підлягає стягненню за виконавчим документом.
Щодо винесення приватним виконавцем постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.
Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.
Частина 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачає, що виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.
Витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.
Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).
А отже, під час відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем понесено мінімальні витрати виконавчого провадження в розмірі 300,00 гривень про, що 23 квітня 2020 року приватним виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, яка відповідає чинним нормам.
Щодо винесення приватним виконавцем постанови про арешт коштів боржника, колегія суддів зазначає наступне.
У відповідності до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій          реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
Частиною 2 статті 48 та статтею 73 Закону України «Про виконавче провадження» визначено перелік заборон стягнення на грошові кошти.
Стаття 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт майна (коштів) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника.
Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.
З урахуванням вищезазначеного та для реального виконання рішення 23 квітня 2020 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.
Колегія суддів звертає увагу, що у постанові про накладення арешту на кошти боржника зазначено: «крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику».
Тобто, приватний виконавець вказаною постановою визначив банківським установам, які виконують рішення виконавця, порядок виконання з урахуванням обмежень, визначених законодавством, перелік яких не містить обмежень щодо накладення арешту на рахунок, на який серед інших зарахувань здійснюється нарахування заробітної плати, соціальної допомоги чи пенсії.
Таким чином, наведеними законодавчими положеннями обмежено право виконавця в частині накладення арешту на кошти боржника, звернення стягнення, на які заборонено законом.
Водночас, визначено обов`язок Банку повернути постанову, якщо рахунок має спеціальний режим використання.
У зв`язку з прийняттям Банками постанови про арешт коштів боржника, рахунок, на який накладено арешт, не відноситься до рахунків із спеціальним режимом використання або інших рахунків, звернення стягнення на які заборонено законом.
Разом з цим, відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.
Жодних документів з повідомленням про те, що на кошти, які знаходяться на рахунку боржника, заборонено звертати стягнення від банківських установ на адресу приватного виконавця не надходило.
Таким чином, підстави для скасування постанови про арешт коштів боржника від 23 квітня 2020 року відсутні.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що дії приватного виконавця Клименка Романа Васильовича є законними та правомірними, які не суперечать нормам чинного законодавства України, зокрема Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Міністерством юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ст. 139 КАС України, розподіл судових витрат у цій справі не здійснюється.
Що стосується клопотання позивача ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали відносно відповідача, яке надане до суду апеляційної інстанції, то колегія суддів зазначає, що у даному випадку відсутні підстави для постановлення окремої ухвали, передбачені статтями 249 та 324 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Керуючись статтями 23, 33, 139, 271, 272, 287, 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року у справі № 360/2593/20 - задовольнити.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року у справі № 360/2593/20 - скасувати.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича про визнання протиправними та скасування постанов - відмовити.
Повне судове рішення складено 06 жовтня 2020 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                     А.В. Гайдар

Судді                                                                                                           І.Д. Компанієць

                                                                                                                        Л.В. Ястребова