Номер провадження: 33/813/1426/20
Номер справи місцевого суду: 496/3353/20 
Головуючий у першій інстанції Пасечник М. Л.
Доповідач Дрішлюк А. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року                                                        м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дрішлюка А.І. 
при секретарі судового засідання – Маслова Р.Ю.
розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Топунової Анни Миколаївни на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 03 листопада 2020 року в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , –

ВСТАНОВИВ:

03 листопада 2020 рокупостановою Біляївського районного суду Одеської області (суддя Пасечник М.Л.) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано його адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200, 00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік; стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп(а.с. 37-42).
Не погоджуючись з вказаною постановою, представник ОСОБА_1 – адвокат Топунова Анна Миколаївна подала апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області, яка була отримана судом першої інстанції 16 листопада 2020 року. Апелянт вказує, що постанова Біляївського районного суду Одеської області від 03 листопада 2020 року прийнята з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки судді, викладені в постанові, на думку апелянта, не відповідають обставинам справи. Апелянт наводить власний виклад фактичних обставин справи, зазначаючи, що співробітники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння ані за допомогою спеціального приладу, ані пройти такий огляд у медичному закладі. Апелянт також вважає неналежними та недопустимими доказами протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, пояснення від 06.08.2020 року, відеофіксацію адміністративного правопорушення, пояснення старшого сержанта поліції ОСОБА_2 , пояснення свідка ОСОБА_3 .У зв`язку з вищеописаним апелянт просить скасувати оскаржувану постанову, провадження у справі закрити (а.с. 45-48).
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
В судове засідання 01 грудня 2020 року з`явилась представник ОСОБА_1 – адвоката Топунова Анна Миколаївна, яка надала пояснення по суті правопорушення та навела правове обґрунтування, на її думку, невинуватості ОСОБА_1 , зазначивши, що останній не перебував у стані сп`яніння та не відмовлявся від проходження освідчення на стан сп`яніння за допомогою спеціального приладу або в медичному закладі. 
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення адвоката, апеляційний суд частково задовольняючи скаргу вважає за необхідне вказати наступне.
Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з доведеності матеріалами справи вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а тому суд визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, однак враховуючи обставини справи та доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне звернути увагу на таке.
В матеріалах справи містяться: протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 2106, який належить ОСОБА_4 , був зупинений екіпажем Біляївського ВП ГУНП в Одеській області в зв`язку з порушенням вимог 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП № 095372 від 06.08.2020 року (а.с. 3); пояснення ОСОБА_1 щодо події (а.с. 4), витяг з АІПС «ЦУНАМІ» (а.с. 6), довідка з АІПС «ЦУНАМІ» щодо відсутності факту притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП за останній рік (а.с. 7).
В процесі розгляду справи в суді першої інстанції представник ОСОБА_1 – адвоката Топунова Анна Миколаївна подавала до суду заперечення проти допиту співробітників поліції, клопотання про допит свідка, клопотання про повернення адміністративного протоколу для належного оформлення (а.с. 22-28). 
Крім іншого в матеріалах справи містяться: письмові пояснення поліцейського 3-го сектору Біляївського ВП, старшого сержанта поліції Шашкіна В.А. від 03.11.2020 року, який склав протокол, а також свідка ОСОБА_3 (а.с. 34, 35), а також відеозапис події, наданий Біляївським ВП ГУНП в Одеській області (Вх.№18902 від 30.10.2020 року) (а.с. 31-32).
За положеннями ст. 130 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, відмова особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння є окремим самостійним складом адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення якої настає передбачена відповідальність.
Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015р. (далі – Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння (п.3 розділу І Інструкції) є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції). Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.
В матеріалах справи наявний відеозапис, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом ВАЗ 2106, був зупинений екіпажем Біляївського ВП ГУНП в Одеській області. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 095372 від 06.08.2020 року, складеного відносно ОСОБА_1 , останній відмовився від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я, про що особисто склав підпис (а.с. 1). 
Отже, вказані дії ОСОБА_1 є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, в зв`язку з чим останній підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.
Одночасно апеляційний суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи міститься витяг з АІПС «ЦУНАМІ», відповідно до якого ОСОБА_1 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності. Зокрема, 01.02.2019 року за ч. 1 ст. 122 КУпАП, 12.03.2019 року за ст. 124 та 122-4 КУпАП, 13.02.2019 року за ст. 121-6 КУпАП, 07.11.2019 року за ч. 2 ст. 122 КУпАП, 22.12.2019 року за ч. 1 ст. 121 та ст. 121-1 КУпАП (а.с. 6). Відповідно до АІПС «ЦУНАМІ» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 06.08.2019 року по 05.08.2020 року до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 130 КУпАП не притягувався (а.с. 7). Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).
Щодо інших доводів апеляційної скарги. Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.  Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена Наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 року містить вимоги щодо оформлення матеріалів справи про адміністративні правопорушення, в тому числі відповідальність за які передбачена статтею 130 КУпАП.
Відповідно до ч. 1 розділу ІІ Інструкції протокол про адміністративне правопорушення (додаток 1) складається в письмовій формі відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення в разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу в разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп`яніння в разі проведення огляду на стан сп`яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.
Дослідивши наявні матеріали справи апеляційний суд ставиться критично до пояснень ОСОБА_1 06.08.2020 року, які містяться в матеріалах справи, оскільки відповідно до вказаних пояснень ОСОБА_1 відмовився від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення, в той час як в протоколі № 095372 від 06.08.2020 року міститься підпис ОСОБА_1 про ознайомлення з вказаним протоколом (а.с. 2). Разом з тим, суд першої інстанції не врахував вказані обставини. Тому відповідні доводи апеляційної скарги приймаються до уваги апеляційним судом, та вносяться зміну у відповідну частину рішення суду. Окремо, слід звернути увагу на те, що факт вживання пива, ОСОБА_1 не заперечувався, про що він власноруч вказав в поясненнях до протоколу, проте, за поясненнями представника наданими вже в суді, вжиття алкогольного напою відбулось напередодні події. Апеляційний суд вважає, що за таких умов, ОСОБА_1 повинен був пройти тест на місці та спростувати всі сумніви щодо свого стану, які виникли у працівників поліції. Так само ОСОБА_1 не був позбавлений права на проходження медичного огляду за власної ініціативи в медичній установі. В такому контексті посилання адвоката на різницю в часі в зупинці та складанні протоколу, втрачають правове значення оскільки ця різниця грала на користь ОСОБА_1 , який міг пройти тест пізніше, та навіть, за умови вживання алкоголю (мінімального) напередодні, отримав би негативний результат. 
Надаючи оцінку посиланням представник апелянта – адвоката Топунова А.М. в частині необхідності визнання письмових пояснення свідка, зазначеного в протоколі, як неналежного доказу, оскільки дана особа не допитувалась в судовому засіданні та не попереджалася про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, то апеляційний суд виходить з того, що дійсно такі покази не можуть бути беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення, проте письмові пояснення учасників події є письмовими доказами в сукупності з іншими матеріалами справи, які підтверджують або спростовують наявність відповідних обставин справи та оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).
Щодо інших доводів апелянта, в частині недоліків оформлення протоколу. 
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Інші доводи апелянта щодо недоліків протоколу знайшли своє часткове підтвердження, однак не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Тому з огляду на їх формальний характер в сукупності з обставинами справи, вказані доводи відхиляються апеляційним судом, оскільки не є підставою для скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. 
Таким чином, враховуючи вище наведене в сукупності, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, а суд першої інстанції помилково послався на окремі обставини справи, однак дійшов правильного висновку про наявність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , апеляційний суд частково задовольняє апеляційну скаргу та змінює оскаржувану постанову в описовій та мотивувальній частині у вказаній вище частині.
Керуючись ст. 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Топунової Анни Миколаївни на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 03 листопада 2020 року – задовольнити частково.
Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 03 листопада 2020 року – змінити в описовій та мотивувальній частині. В іншій частині постанову залишити без змін. 
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського 
апеляційного суду А.І. Дрішлюк

01.12.2020 року                                                                 м. Одеса