УХВАЛА
 
19 жовтня 2020 року
м. Київ
справа № 741/1734/17
провадження № 51-4320 ск 20
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі – Суд) у складі:
головуючої              ОСОБА_1 ,
суддів                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши матеріали провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засуджених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 7 лютого 2020 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 9 червня 2020 року,
в с т а н о в и л а:
Захисник звернувся з касаційною скаргою, в якій порушує питання про перевірку вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Ухвалою Суду від 14 вересня 2020 року касаційну скаргу захисника було залишено без руху через невідповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) і встановлено строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії вказаної ухвали. Також у рішенні Суду було зазначено, у чому саме полягали допущені недоліки скарги, і роз`яснено, що у разі невиконання вимог згаданої норми права в установлений строк касаційна скарга повертається особі, яка її подала.
У межах наданого строку захисник ОСОБА_4 повторно звернувся до суду касаційної інстанції. Проте приписів ст. 427 КПК знову не дотримано. 
Як убачається зі змісту нової скарги, у ній захисник заперечує обґрунтованість засудження  ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Однак при цьому скаржник знову не навів аргументів, які би ставили під сумнів висновки місцевого суду з огляду на сукупність зібраних доказів у їх взаємозв`язку, як це передбачено правилами ст. 94 КПК, зважаючи також на положення статей 84, 87, 91 цього Кодексу. 
Крім того, у поданій скарзі не зазначено, яких конкретних доводів сторони захисту не було розглянуто і не надано на них вичерпних відповідей судом апеляційної інстанції. Не викладено скаржником в аспекті статей 284, 405, 407, 417, 419 КПК й точного змісту ч. 3 ст. 404 цього Кодексу обґрунтування допущення при перегляді вироку таких порушень закону, які перешкодили суду ухвалити справедливе рішення. Водночас захисник залишив поза увагою те, що сама собою відмова суду в задоволенні клопотання не може розцінюватись як істотне порушення норм процесуального права. Разом із цим у касаційній скарзі знову міститься посилання на неповноту розгляду провадження та на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, перевірки яких не належать до компетенції суду касаційної інстанції в силу ч. 1 ст. 433 вказаного Кодексу.
Таким чином, у касаційній скарзі не викладено обґрунтування заявленої вимоги про скасування на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК оспорюваних судових рішень і закриття кримінального провадження. 
Виходячи з положень ст. 129 Конституції України, насамперед забезпечується право на апеляційне оскарження судового рішення, а право на касаційне оскарження – у визначених законом випадках та порядку.
Недодержання ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження. 
За таких обставин колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід повернути на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК особі, яка її подала.
Ураховуючи викладене, керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засуджених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 7 лютого 2020 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 9 червня 2020 року разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1                                ОСОБА_2                               ОСОБА_3