Номер провадження: 22-ц/813/5958/20 
Номер справи місцевого суду: 499/986/19
Головуючий у першій інстанції Тимчук Р. М.
Доповідач Вадовська Л. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       28.12.2020 року                                                         м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М., 
суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря - Сороколет Ю.С.,
за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:
переглянувши справу №499/986/19 за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 на рішення Іванівського районного суду Одеської області від 16 січня 2020 року у складі судді Тимчука Р.М., -

в с т а н о в и в :

Позивач АТ КБ «ПриватБанк», звернувшись 26 листопада 2019 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено Договір №б/н від 12 серпня 2009 року, за яким отримано кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на порушення зобов`язань за договором, позивач АТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 за Договором №б/н від 12 серпня 2009 року заборгованість станом 22 вересня 2019 року в загальній сумі 123324,81 грн. та судові витрати (а.с.2-4).
Ухвалою судді Іванівського районного суду Одеської області від 17 грудня 2019 року відкрито провадження у справі (а.с.33-34). 
Рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 16 січня 2020 року в задоволенні позову відмовлено за недоведеністю вимог (а.с.41-45).
Висновок суду мотивовано тим, що позивачем не надано належних доказів щодо укладення кредитного договору, в якому чітко визначено умови надання кредиту та його погашення; анкета-заява не є належним та достатнім доказом, який би підтверджував надання відповідачу кредитного ліміту в сумі 2000,00 грн.; відсутні докази на підтвердження відкриття карткового рахунку, факту надання грошових коштів, строку дії картки; наданий розрахунок заборгованості не містить даних про реквізити розрахункових рахунків чи виду та номеру платіжної картки, на якому (якій) виникла заборгованість; не надано виписок із особового рахунку відповідача про рух коштів; розрахунок заборгованості не може підтверджувати існування боргу, так як він не є первинним обліковим бухгалтерським документом. 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11 березня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на рішення суду.
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення позову (а.с.51-55).
За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у помилковості висновку суду про недоведеність вимог.
В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, до скарги додано нові докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне. 
Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.
12 серпня 2008 року ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) в АТ КБ «ПриватБанк» підписала анкету-заяву, в якій зазначила бажаний кредитний ліміт 2000,00 грн. та свою згоду з тим, що анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складають Договір, що вона ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку у письмовому вигляді. Згідно анкети-заяви ОСОБА_1 зобов`язався в подальшому самостійно знайомитися зі змінами Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку на сайті (www.privatbank/ua) (а.с.8-9).
На підставі укладеного у такий спосіб Договору №б/н від 12 серпня 2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , останньою отримано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку .
ОСОБА_1 видано платіжні картки «Універсальна» № НОМЕР_2 , №4149 …. …. 7612. 
Виписка по картковому рахунку ОСОБА_1 за період 12 серпня 2009 року по 13 січня 2020 року (основна картка 4149 …. …. 7612) відображає рух коштів із зазначенням дати, деталей, суми грошових операцій, тобто містить деталізацію усіх дебетних та кредитних платежів по платіжній картці (а.с.56-60). 
Згідно розрахунку за Договором №б/н від 12 серпня 2009 року заборгованість станом на 22 вересня 2019 року склала 123324,81 грн., з них: 1017,62 грн. заборгованість за кредитом; 122307,19 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом за період з12 серпня 2009 року по 3 березня 2019 року (а.с.5-7). 
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). З підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, виникають зобов`язання (ч.2 ст.509 ЦК України). Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства (ст.526 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). 
На підставі укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 Договору №б/н від 12 серпня 2009 року виникло грошове зобов`язання, що мало сторонами договору виконуватись належним чином, проте, фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуто, що мало наслідком звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості.
Судом першої інстанції у задоволенні позову відмовлено за недоведеністю вимог.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності вимог в частині вимог про стягнення заборгованості за кредитом та, відповідно, приймає частково доводи апеляційної скарги щодо частини вимог з огляду на наступне. 
Відповідно до Договору №б/н від 12 серпня 2009 року ОСОБА_1 отримала грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування коштами з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
ОСОБА_1 було відкрито картковий рахунок та видано 12 серпня 2009 року платіжну картку, про що свідчить надана Банком виписка по рахунку клієнта, з якої вбачається, що ОСОБА_1 користувалася картками, зокрема, знімала кошти у банкоматі, користувався терміналом тощо, що не можливо без фізичного пред`явлення платіжної картки.
3 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) прийнято постанову щодо стягнення грошових коштів по договору приєднання, за змістом якої банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. 
Зважаючи на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 3 липня 2019 року в справі №342/180/17, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 фактично отриманих, використаних та в добровільному порядку не повернутих грошових коштів (тіла кредиту) в сумі 1017,62 грн.
Із аналізу прийнятої Великою Палатою Верховного Суду в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) постанови від 3 липня 2019 року, висновки якої щодо застосування відповідних норм права в силу положень частини 4 статті 263 ЦПК України підлягають врахуванню, встановлено, що Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених раніше у рішеннях Верховного Суду України, та орієнтувала судову практику у справах, де банк звертається до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором, укладеним шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, на те, що на підставі норм матеріального права, які застосовуються до стандартної (типової) форми кредитного договору, не підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами та застосуванню відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. 
За таких обставин, враховуючи вищевказаний правовий висновок, суд констатує відсутність підстав для задоволення із заявлених банком правових підстав вимог в частині стягнення процентів в сумі 122307,19 грн. 
Оскільки суб`єктивне право, враховуючи правовий висновок, в частині стягнення процентів із заявлених АТ КБ «ПриватБанк» правових підстав відсутнє, то в цій частині позовних вимог суд відмовляє за їх безпідставністю. 
       В порядку статті 141 ЦПК України понесені та документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору за подання позовної заяви в сумі 1921,00 грн., за подання апеляційної скарги в сумі 2881,50 грн., а всього в загальній сумі 4802,50 грн. підлягають покладенню на ОСОБА_1 . 
Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
       Учасники справи в судове засідання 26 листопада 2020 року завчасно повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи; заяв про відкладення розгляду справи позивачем не подано. Відповідач, зловживаючи процесуальними правами, надіслану на адресу її постійного місця проживання кореспонденцію на протязі року не отримує. Поряд з цим відповідач має вільний доступ до сайту апеляційного суду та сайту «Судова влада», де інформація щодо справи наявна завчасно та в повному обсязі, з огляду на що, суд вважає, що відповідач знає про судові засідання, але умисно такі ігнорує. Зловживання відповідачем процесуальними правами має наслідком не вирішення справи тривалий час. Судом вжито всіх передбачених діючим процесуальним кодексом заходів для того, щоб учасники процесу реалізували належні їм права. Справа в провадженні суду з березня 2020 року; учасники справи мали достатньо процесуального часу для надання суду письмового обґрунтування власних позицій. З огляду на викладену поведінку відповідача як учасника справи, яка розглядається як зловживання процесуальними правами, необхідність дотримання судом розумності строків розгляду справи, знаходження справи в суді без вирішення на протязі більше року, що порушує права позивача, приймаючи також те, що оголошені в країні карантинні заходи не мають прогнозованості у своєму продовженні надалі, справа розглядається за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи у сенсі положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.
       Право на справедливий суд стосується як позивача так і відповідача, перешкоджання розгляду справи внаслідок зловживання правами однієї із сторін має бути оцінено судом задля захисту права іншої сторони отримати в суді рішення щодо права, за захистом якого сторона звернулась до суду.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд –
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково. 
Рішення Іванівського районного суду Одеської області від 16 січня 2020 року скасувати.
Позов акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570) за Договором №б/н від 12 серпня 2009 року заборгованість станом на 22 вересня 2019 року за тілом кредиту в сумі 1017 гривен 62 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570) витрати на сплату судового збору в загальній сумі 4802 гривен 50 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
       Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
       Повний текст постанови складено 28 грудня 2020 року.

Головуючий Л.М.Вадовська
Судді Г.Я.Колесніков 
Є.С.Сєвєрова