ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 675/1175/17
адміністративне провадженні №   К/9901/50648/18, №   К/9901/50827/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Шевцової   Н.   В.,
суддів: Кашпур   О.   В., Уханенка   С.   А.
розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу №   675/1175/17
за позовом ОСОБА_1 
до Державної установи "Замкова виправна колонія (№58)" 
про визнання протиправними дій, скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди
за касаційними скаргами 
1)           ОСОБА_1 та
2)          Державної установи "Замкова виправна колонія (№58)"
на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2018   року, прийняту в складі головуючого судді Загороднюка А.   Г., суддів Драчук   Т.   О., Полотнянка   Ю.   П.,

УСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог
1.          У червні 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Ізяславського районного суду Хмельницької області з позовом до Державної установи "Замкова виправна колонія (№58)" (далі - відповідач, виправна установа), в якому просив: 
1.1.          визнати протиправними дії Державної установи "Замкова виправна колонія (№58)" щодо 
1.1.1.          винесення невмотивованої постанови про притягнення його до дисциплінарної відповідальності; 
1.1.2.          безпідставних звинувачень у володінні та користуванні мобільним телефоном;
1.1.3.          навмисного перешкоджання для участі у засіданні дисциплінарної комісії захисника за призначенням; 
1.1.4.          свідомого ігнорування заяви про виклик на засідання дисциплінарної комісії свідків; 
1.1.5.          невмотивованого поміщення ОСОБА_1 до окремої камери №7 та незарахування часу, проведеного в ній, у строк перебування в карцері;
1.1.6.          ігнорування вимог КВК України щодо надання можливості у разі накладення стягнення повідомити про це своїх родичів. 
1.2.          скасувати постанову начальника Державної установи "Замкова виправна колонія (№58)" від 15 червня 2017 року про поміщення ОСОБА_1 до карцеру строком на 14 діб; 
1.3.          стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 спричинену моральну шкоду у розмірі 20 000, 00 грн.
2.          На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15 червня 2017   року відбулося засідання дисциплінарної комісії Державної установи "Замкова виправна колонія (№58)", під час якого розглядалося питання щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності. 06 червня 2017 року в камері №   33 сектору ДУ, де на той час він відбував покарання, працівниками установи було проведено обшук. У ході обшуку, за словами представників відповідача, у ОСОБА_1 було виявлено та вилучено мобільний телефон, акумуляторну батарею та сім-картку до нього. Позивач звертає увагу, що такі речі було виявлено нібито в його сумці, однак в його володінні такої взагалі немає.
2.1.          На думку позивача, під час розгляду питання про притягнення його до дисциплінарної відповідальності було неповно досліджено всі фактичні обставини події, яка мала місце, не викликано свідків. Позивач уважає, що постанова про його поміщення до карцеру є незаконною та такою, що порушує його законні права та інтереси. ОСОБА_1 у своєму позові наголошує на тому, що під час поміщення його до карцеру у нього було протиправно відібрано усю літературу та позбавлено його можливості повідомити про накладення вказаного стягнення родичів шляхом здійснення телефонної розмови.
3.          Представник відповідача у судовому засіданні у задоволенні позовних вимог заперечував, пояснив, що засуджені зобов`язані дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами, виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії. Представник відповідача звертав увагу суду, що згідно з вимогами Кримінально-виконавчого кодексу України (далі - КВК України) засудженим забороняється придбавати, виготовляти, зберігати і використовувати гроші, цінності, предмети, речі, речовини і вироби, заборонені до використання в колонії, до яких, зокрема, віднесено радіоелектронні засоби, призначені для передавання чи приймання радіосигналів (радіостанції, мобільні телефони та зарядні пристрої до них, SIM-картки, скетч-картки поповнення рахунку мобільного зв`язку, пейджери тощо), друкарські машинки, розмножувальні прилади.
4.          За доводами представника відповідача, засудженого ОСОБА_1 правомірно було поміщено до карцеру на строк 14 діб на підставі частин 1, 4, 7 статті 102, частини 1 статті 132 КВК України
5.          При цьому представник відповідача акцентував увагу на тому, що засуджений ОСОБА_1 вину свою визнав, було проведено відповідне службове розслідування у встановленому порядку. Питання надання телефонних розмов засудженим, на яких накладено дисциплінарне стягнення у виді поміщення у карцер регулюється частиною 11 статті 134 КВК України.
6.          Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю, врахувавши постанову Пленуму ВС України №   4 від 31.03.1995 року та ухвалу слідчого судді від 26.06.2017 року у справі №675/1134/17, що набрала законної сили, якою задоволено клопотання начальника державної установи "Замкова виправна колонія №58" та конфісковано на користь держави, вилучені у засудженого ОСОБА_1 мобільний телефон марки "Nokia", IMEI знищений шляхом зцарапування, акумуляторної батареї до нього № 81880101 та сім-карту невстановленого мобільного оператора, виявлених та вилучених у засудженого    ОСОБА_1 .

ІІ. Установлені судами попередніх інстанцій фактичні обставини справи
7.           ОСОБА_1 відбуває покарання в Державній установі "Замкова виправна колонія (№58)", ознайомлений з вимогами КВК України, КПК України, КК України та нормативно-правових актів, що регламентують порядок та умови відбування покарань засудженими до позбавлення волі, що стверджується розпискою від 20   квітня 2015 року, яка знаходиться в матеріалах особової справи засудженого №2-К-15.
8.          15 червня 2017 року засуджений ОСОБА_1 був поміщений в карцер Державної установи "Замкова виправна колонія (№58)" строком на 14 діб.
9.          Підставою застосування до позивача вказаного дисциплінарного стягнення слугувала постанова начальника Державної установи "Замкова виправна колонія (№58)" від 15 червня 2017 року про поміщення засудженого ОСОБА_1 в карцер на строк 14 діб.
10.          Згідно з вказаною постановою 06 червня 2017 року о 17 год 10 хв у ОСОБА_1 під час позапланового обшуку в камері №   33 СДУ в кишені спортивної сумки було виявлено та вилучено мобільний телефон марки "Нокіа", акумуляторну батарею до нього та сім-картку невстановленого оператора.
11.          Факт виявлення та вилучення вказаних вище предметів задокументовано рапортами молодшого інспектора ВНБ Баранець   Ю.   О. від 06 червня 2017 року та начальника відділення ОСОБА_2 від 12 червня 2017 року.
12.          Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 08 червня 2017 року, відібраних інспектором ВНБ Колядою О.М., він, жодного відношення до виявлених заборонених предметів не має.
13.          За вказаним фактом проведено службове розслідування, що підтверджується відповідним висновком від 12 червня 2017 року.
14.          Згідно з розпискою засудженого ОСОБА_1 , 09 червня 2017 року його в установленому порядку повідомлено про дату засідання дисциплінарної комісії 15  год. 00 хв. 13 червня 2017 року, яке було в подальшому відкладено на підставі заяви останнього до 15 червня 2017 року з метою залучення захисника.
15.          Листом Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Хмельницькій області від 16 червня 2017 року № 400/03 позивача повідомлено, про те що у Центра відсутні правові підстави для прийняття рішення щодо надання безоплатної вторинної правової допомоги та призначення адвоката, оскільки заява надійшла до Центру 15 червня 2017 року. 
16.          Відповідно до довідки про заохочення та стягнення від 12 червня 2017 року, у засудженого ОСОБА_1 заохочення відсутні, він притягувався 20 разів до дисциплінарної відповідальності, 5 стягнень були погашеними.
17.          Медичним висновком на момент огляду 15 червня 2017 року, засвідчено, що засуджений ОСОБА_1 є здоровим, працездатним та може утримуватися в карцері.

ІІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
18.          Постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.
19.          Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що мобільний телефон марки «NOKIA», ІМЕІ знищений шляхом зцарапування, акумуляторна батарея до нього №81880101 та сім-карта невстановленого мобільного оператора входить до переліку предметів, зберігання і використання яких засудженими заборонено. Згідно з частиною першою статті 132 КВК України за невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, можуть застосовуватися заходи стягнення, зокрема, поміщення засуджених, які тримаються в приміщеннях камерного типу виправних колоній максимального рівня безпеки, у карцер без виведення на роботу на строк до чотирнадцяти діб.
20.          Суд першої інстанції зазначив, що у ході розгляду судом справи не встановлено порушення порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, постанова про поміщення в карцер від 15 червня 2017   року прийнята у спосіб та в межах повноважень відповідача з врахуванням фактичних обставин, які передували накладенню дисциплінарного стягнення, в тому числі рапортів уповноважених працівників закладу виконання покарання, наявних у засудженого заохочень та стягнень, стану його здоров`я.
21.          За висновком суду першої інстанції, факт незаконного зберігання заборонених предметів саме засудженим ОСОБА_1 підтверджено ухвалою слідчого судді від 26 червня 2017 року по справі №   675/1134/17, що залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 26 липня 2017 року.
22.          Суд першої інстанції відхилив інші доводи позивача на підставі того, що засудженим забороняється брати із собою у ДІЗО або в карцери продукти харчування і особисті речі, за винятком рушника, мила, зубної пасти (порошку), зубної щітки, туалетного паперу, олівців, авторучок, зошитів, поштових марок, конвертів, а в установах для тримання жінок, крім зазначених речей, спеціальних засобів гігієни (п. 6 розділу ХХV Правил).
23.          Суд першої інстанції також, посилаючись на частину 11 статті 134 КВК   України, дійшов висновку, телефонна розмова може бути надана лише з дозволу начальника колонії як виняток, з метою виховного впливу або у зв`язку з винятковими особистими обставинами (смерть або тяжка хвороба близького родича, що загрожує життю хворого, стихійне лихо, що спричинило значну матеріальну шкоду засудженому або його сім`ї).
24.          Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 03   квітня 2018   року скасовано постанову суду першої інстанції, прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задоволено частково.
24.1.          Скасовано постанову державної установи "Замкова виправна колонія (№58)" від 15 червня 2017 року "Про поміщення засудженого ОСОБА_1 в карцер".
24.2.          У решті позовних вимог відмовлено.
25.          Задовольняючи частково позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідач, не зважаючи на клопотання позивача, фактично позбавив його права скористатись правовою допомогою фахівця, а також права на доведення своїх пояснень належними доказами - показами свідків. Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що в справі міститься перелік речей позивача, в якому спортивна сумка, де знайшли заборонені речі, відсутня.
26.          На підставі викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення відповідача про те, що позивач володів мобільним телефоном та використовував його є необґрунтованим, а отже, оскаржувана постанова державної установи "Замкова виправна колонія (№58)" від 15 червня 2017 року "Про поміщення засудженого ОСОБА_1 в карцер" є протиправною та підлягає скасуванню.
27.          Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів заподіяння йому моральної шкоди та обґрунтування її розміру, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
28.          Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що під час розгляду справи не надано належних та допустимих доказів щодо поміщення позивача до окремої камери під час дисциплінарного провадження, а тому суд не вбачає підстав для визнання протиправними дій відповідача у цій частині і відповідно у не зарахуванні строку перебування у камері до строку карцера.

ІV. Касаційне оскарження
29.          Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції, відповідач подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яку зареєстровано 14 травня 2018 року.
30.          У касаційній скарзі відповідач зазначає, що судом апеляційної інстанції допущено порушення норм процесуального права, оскільки суд апеляційної інстанції не розглянув клопотання відповідача про здійснення розгляду справи в режимі відеоконференції, натомість судове засідання було проведено без участі відповідача, чим позбавив його можливості брати участь у дослідженні доказів, подавати заяви та клопотання та ін.
31.          Відповідач у касаційній скарзі також спростовує висновки суду апеляційної інстанції щодо відсутності в діях позивача дисциплінарного порушення як підстави для прийняття рішення про поміщення ОСОБА_1 до карцеру.
32.          У зв`язку із зазначеним відповідач просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
33.          Касаційна скарга відповідача містить клопотання про розгляд справи за участі його представника.
34.          16 травня 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга позивача, в якій, з урахуванням доповнень,  позивач просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди та ухвали нове рішення в цій частині, яким стягнути з відповідача 20   000 гривень моральної шкоди, не передаючи справи на новий розгляд.
35.          На обґрунтування вимог касаційної скарги позивач зазначає, що моральну шкоду у визначеному ним розмірі він зазнав внаслідок незаконного поміщення його до карцеру строком на 14 діб.
36.          Ухвалами Верховного Суду від 21 травня 2018 року відкрито касаційні провадження за касаційними скаргами та витребувано з Ізяславського районного суду Хмельницької області справу №   675/1175/17 (суддя-доповідач Желтобрюх   І.   Л., судді Білоус   О.   В., Стрелець   Т.   Г.).
37.          08 червня 2018 року у Верховному Суді зареєстровано відзив позивача на касаційну скаргу, в якому позивач спростовує доводи касаційної скарги, просить залишити касаційну скаргу без задоволення.
38.          31 серпня 2018 року справа №   675/1175/17 надійшла до Верховного Суду.
39.          21 червня 2019 року розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду №  803/0/78-19 призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Желтобрюх   І.   Л., що унеможливлює її участь у розгляді касаційних скарг. 
40.          Протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 21    червня 2019 року визначено склад суду: головуючого суддю Шевцову   Н.   В., суддів Кашпур   О.   В., Уханенка   С.   А.

V. Нормативне регулювання й оцінка Верховного Суду
41.          Відповідно до частини третьої   статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України    (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
42.          8 лютого 2020 року набрали чинності зміни до   КАС України, внесені   Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
43.          За правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
44.          За наведених підстав касаційний розгляд здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом, а саме за правилами   КАС України   в редакції зі змінами, внесеними   Законом України від 19 грудня 2019 року №394-IX.
45.          За приписами частини другої   статті 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
46.          Згідно з частинами першою та другою статті 313 КАС України (тут і далі - в редакції, чинній на момент постановлення судом апеляційної інстанції оскаржуваного судового рішення) суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними; неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
47.          Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 124 КАС України судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється за наявності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу; за відсутності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур`єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу.
48.          За змістом статті 195 КАС України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.
48.1.          Учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи.
48.2.          Суд може постановити ухвалу про участь учасника справи у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду, визначеному судом.
48.3.          У клопотанні про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду в обов`язковому порядку зазначається суд, в якому необхідно забезпечити її проведення. Таке клопотання може бути подано не пізніш як за п`ять днів до відповідного судового засідання.
48.4.          Копія ухвали про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду негайно надсилається до суду, який зобов`язаний організувати її виконання, та особі, яка братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
49.          Відповідно до статті 309 КАС України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
49.1.          У виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.
50.          Згідно з частиною першою статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі:
1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю;
2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання;
3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
51.          Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 353 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто адміністративними судами за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

VІ. Оцінка Верховного Суду

52.          З огляду на те, що однією з підстав касаційної скарги відповідача є розгляд судом апеляційної інстанції справи без участі позивача, колегія суддів, зважаючи на норми пункту 3 частини третьої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України, насамперед вважає за необхідне з`ясувати доводи касаційної скарги відповідача саме в цій частині.
53.          Матеріалами справи підтверджено, що ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2018 року було відкрито апеляційне провадження та запропоновано учасникам справи протягом 10 днів з моменту отримання цієї ухвали надати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі.
54.          09 лютого 2018 року до Вінницького апеляційного адміністративного суду надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу, в якому відповідач, зокрема, просив розгляд апеляційної скарги провести в режимі відеоконференції з приміщення Ізяславського районного суду Хмельницької області.
55.          16 лютого 2018 року ухвалою суду апеляційної інстанції справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 21 березня 2018 року о 13:45.
56.          У матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення, яке підтверджує  факт отримання відповідачем 23 лютого 2018 року повістки про виклик до суду на 21   березня 2018 року о 13:45 (а.с.   156).
57.          21 березня 2018 року протокольною ухвалою колегія суддів прийняла рішення про перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження, відповідно до статті 309 КАС України, зазначивши, що в судове засідання ніхто не з`явився, всі належним чином повідомлені (а.с.   160).
58.          03 квітня 2018 року Вінницький апеляційний адміністративний суд у порядку письмового провадження прийняв оскаржувану постанову. 
59.          Отже, клопотання про розгляд справи у режимі відеоконференції було отримане судом ще до призначення судового засідання, а, отже, на час вирішення справи по суті суду апеляційної інстанції було достеменно відомо про наявність у відповідача бажання взяти участь у апеляційному перегляді справи.
60.          Однак, незважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції не розглянув клопотання відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, обґрунтовуючи це тим, що жодна із сторін в судове засідання не з`явилася.
61.          На переконання колегії суддів, звернувшись до суду із клопотанням про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку та строки, визначені КАС України, відповідач мав обґрунтовані сподівання на вирішення  такого клопотання до вирішення справи по суті та реалізацію низки своїх процесуальних прав.
62.          Проте в порушення наведених вище приписів процесуального закону та принципів адміністративного судочинства, судом апеляційної інстанції відповідне клопотання розглянуто не було, внаслідок чого відповідача безпідставно позбавлено права особисто надавати пояснення і брати участь в дослідженні доказів в суді апеляційної інстанції.
63.          За встановлених обставин є достатні підстави вважати, що апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції в цій справі відбувся з істотним порушенням норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції з направленням справи на новий розгляд.
64.          Вказаний висновок колегії суддів відповідає правовій позиції, викладеній, зокрема, в постанові від 27 квітня 2020 року в справі №   460/3172/18.
65.          Суд наголошує, що право бути почутим є одним з ключових принципів процесуальної справедливості, яка передбачена статтею 129 Конституції України і статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04  листопада 1950 року. Учасник справи повинен мати можливість захистити свою позицію в суді. Така можливість сприяє дотриманню принципу змагальності через право особи бути почутою та прийняттю обґрунтованого і справедливого рішення. Загальна концепція справедливого судочинства, яка охоплює основний принцип, згідно з яким провадження має бути змагальним, вимагає, щоб особа була поінформована про порушення справи та хід її розгляду.
66.          Такі принципи адміністративного судочинства як рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі реалізуються, зокрема, шляхом надання особам, які беруть участь у справі, рівних процесуальних прав й обов`язків, до яких, зокрема, віднесено право знати про дату, час і місце судового розгляду справи, про всі судові рішення, які ухвалюються в справі та стосуються їхніх інтересів, а також право давати усні та письмові пояснення, доводи та заперечення.
67.          Подібні за змістом висновки викладено у постановах Верховного Суду від 13    травня 2020 року в справі №761/14902/14-а і від 03 червня 2020 року в справі №П/811/2636/15, від 24 вересня 2020 року в справі справа № 161/16812/15-а.
68.          Щодо інших підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції, наведених у касаційних скаргах позивача та відповідача, то ці доводи можуть бути предметом касаційного розгляду після перегляду справи в апеляційному порядку з дотриманням норм процесуального права.
69.          Положеннями частини першої статті 341 КАС України (у редакції, чинній до 08.02.2020) визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
70.          Згідно з частиною четвертою статті 343 КАС України (у редакції, чинній до 08.02.2020) суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судового рішення.
71.          Відповідно до пункту 3 частини третьої 353 КАС України (у редакції, чинній до 08.02.2020) порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто адміністративними судами за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.
72.          Частиною четвертою статті 353 КАС України (у редакції, чинній до 08.02.2020) передбачено, що справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом.
73.          Таким чином, касаційні скарги підлягають частковому задоволенню, оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції - скасуванню, а справа - направленню на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
74.          Відповідно до Указу Президента України «Про ліквідацію апеляційних адміністративних судів та утворення апеляційних адміністративних судів в апеляційних округах» від 29 грудня 2017 року № 455/2017 ліквідовано Вінницький апеляційний адміністративний суд та утворено Сьомий апеляційний адміністративний суд в апеляційному окрузі, що включає Вінницьку, Житомирську, Хмельницьку та Чернівецьку області, з місцезнаходженням у місті Вінниці
75.          На підставі викладеного Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 03  квітня 2018  року з підстав порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та направлення справи на новий судовий розгляд до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

VІ. Судові витрати
76.          З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційні скарги ОСОБА_1 та Державної установи "Замкова виправна колонія (№58)" задовольнити частково.
2.          Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 03   квітня 2018   року в справі   №   675/1175/17 скасувати.
3.   Справу №   675/1175/17 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Замкова виправна колонія (№58)" про визнання протиправними дій, скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди направити на новий розгляд до Сьомого апеляційного адміністративного суду.
4. Судові витрати розподілу не підлягають.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді                                                                                           Н.   В.   Шевцова

                                                                                          О.   В.   Кашпур

                                                                                          С.   А.   Уханенко