Номер провадження: 33/813/1074/20
Номер справи місцевого суду: 947/1719/20 
Головуючий у першій інстанції Чванкін С. А. 
Доповідач Кравець Ю. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.10.2020 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд в особі судді Кравця Ю.І, за участю секретарки судового засідання Узун Н.Д., за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – адвоката Стаханової Марії Дмитрівни, розглянувши апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси Чванкіна С.А. від 17.03.2020 року,
                                встановив        
Постановою Київського районного суду м. Одеси від 17.03.2020 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 12.01.2020 року о 02 годині 53 хвилин керував автомобілем «Ауді», н/з НОМЕР_1 , по вул. Небесної Сотні в м. Одеса, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 «Правил дорожнього руху України». 
В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що не погоджується із оскарженою постановою суду та вважає її незаконною, винесеною із порушенням норм процесуального права та вказує, що працівники поліції запропонували йому пройти медичний огляд, проте, він не довіряє алкотестеру, а тому вирішив самостійно пройти огляд на стан сп`яніння у найближчий медичній лабораторії «СМАРТЛАБ», в якій згідно довідці ознак сп`яніння не виявлено, тобто в його діях відсутній склад інкримінованого адміністративного правопорушення, що є підставою для закриття провадження по справі. Разом з тим, на думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги зазначений висновок лабораторного дослідження. 
Посилаючись на вищенаведені обставини, ОСОБА_1 просить постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 17.03.2020 року скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі на підставі ст. 247 ч.1 п.7 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Окрім цього, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на оскарження постанови суду, в якому  ОСОБА_1 просив поновити строк як пропущений з поважної причини, оскільки розгляд справи у суді першої інстанції було здійснено під час його перебування на лікарняному, копію постанови він отримав лише 30.07.2020 року. 
Дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вислухавши захисника ОСОБА_1  - адвоката Стаханову М.Д., яка підтримала апеляційну скаргу, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.
Апеляційним судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів, що копія оскаржуваної постанови після розгляду справи, який було проведено за відсутністю ОСОБА_1 , була отримана останнім, копію постанови він отримав лише 30.07.2020 року та 06.08.2020 року ним було подано апеляційну скаргу з мотивованим клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. З урахуванням наведеного строк на апеляційне оскарження постанови судді районного суду підлягає поновленню.
Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1  щодо його невинуватості у скоєнні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №151173 від 12.01.2020 року,  ОСОБА_1 , 12.01.2020 року о 02 годині 53 хвилин керував автомобілем «Ауді», н/з НОМЕР_1 , по вул. Небесної Сотні в м. Одеса, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 «Правил дорожнього руху України». 
Факт відмови  ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.3, 4), які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу та у медичному закладі. 
Крім того, сам ОСОБА_1 не заперечує факт відмови від огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і у медичному закладі, пояснюючи відмову недовірою технічному пристрою, за допомогою якого проводиться огляд.
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно самостійного проходження  ОСОБА_1  медичного огляду на стан сп`яніння, за результатами якого ознак сп`яніння не виявлено, оскільки це не має правового значення для розгляду справи. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що  ОСОБА_4 інкримінується порушення вимог п.2.5. Правил дорожнього руху України, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Диспозиція ст.130 КУпАП передбачає притягнення водія до адміністративної відповідальності як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Також апеляційний суд звертає увагу на непослідовність вимог апелянта, який, заперечуючи наявність складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, просить суд закрити провадження по справі у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП, що можливо лише у разі встановлення вини особи. 
За таких обставин суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні та правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на місці або в умовах медичного закладу, що було встановлене в передбаченому законом порядку. 
Наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, а тому висновок районного суду про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є законним та обґрунтованим, тому підстави для скасування або зміни постанови суду відсутні.
Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст.33 КУпАП на накладено стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.
У відповідності до ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,
постановив
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 17.03.2020 року.        
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Київського районного суду м. Одеси від 17.03.2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя 
Одеського апеляційного суду                                                Ю.І.Кравець