Номер провадження: 22-ц/813/6063/20 
       Номер справи місцевого суду: 501/905/19
       Головуючий у першій інстанції Смирнов  В. В.
       Доповідач Дрішлюк А. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2020 року                                                                         м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,
при секретарі судового засідання Павлючук Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 22 квітня 2019 року про звернення стягнення на нерухоме майно, що не зареєстровано боржником в установленому законом порядку за поданням приватного виконавця міністерства юстиції України Виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича про звернення стягнення на нерухоме майно що не зареєстровано боржником в установленому законом порядку з ОСОБА_1 , -
ВСТАНОВИВ:

Процесуальний рух справи та позиції сторін в суді першої інстанції. 
26 березня 2019 року до Іллічівського міського суду Одеської області надійшло подання приватного виконавця міністерства юстиції України Виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. до з ОСОБА_1 в якому просить дозволити звернення стягнення на майно боржника, яке фактично належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке не зареєстровано ним в установленому законом порядку, а саме: земельна ділянка площею 0,0780 га, надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5110800000:05:012:0072. Свої вимоги приватний виконавець мотивує тим, що у нього на виконанні знаходиться виконавче провадження АСВП № 57955515 з примусового виконання виконавчого листа №2-4042/11, виданого 23.11.2012 року Приморським районним судом міста Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 2800703,07 грн.. Боржник рішення суду самостійно не виконує, заборгованість не сплачує, право власності на вказану земельну ділянку належну ОСОБА_1 , не зареєстровано за боржником в установленому законом порядку, що унеможливлює звернення стягнення для погашення заборгованості перед стягувачем(а.с.1-46).
22 квітня 2019 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області (головуючий суддя Смирнов В.В.) подання приватного виконавця міністерства юстиції України Виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича про звернення стягнення на нерухоме майно що не зареєстровано боржником в установленому законом порядку з ОСОБА_1 задоволено. Надано дозвіл для звернення стягнення на нерухоме майно боржника  ОСОБА_1 , яке не зареєстровано ним в установленому законом порядку, а саме: домоволодіння та земельна ділянка кадастровий номер:5110800000:05:012:0072, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що належить йому на праві приватної власності на підставі винесеного при примусовому виконанні виконавчого листа №2-4042/11 виданого 23.11.2012 року Приморським районним судом міста Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 2800703,07 грн. (а.с 57-58).
Процесуальний рух справи та позиції сторін в суді апеляційної інстанції. 
03 березня 2020 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 направив до Іллічівського міського суду Одеської області апеляційну скаргу на ухвалу від 22 квітня 2019 року. Апелянт вважає, що вказана ухвала є необґрунтованою та підлягає скасуванню. Апелянт зазначає, що судом не були повно встановлені та з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а саме не доведено право власності боржника на об`єкт нерухомості, відсутність рішення суду, щодо звернення стягнення на майно боржника. Апелянт пояснює, що ОСОБА_2 в своєму поданні не довів, що дана земельна ділянка, фактично належить ОСОБА_1 . Він нею не користується, а має тільки намір придбати. Також, апелянт пояснює, що у 2017 році до Іллічівського міського суду Одеської області вже звертався з заявою-поданням інший державний виконавець Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Решітко В.В. та просив суд звернути стягнення на майно з ОСОБА_1 право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, а саме домоволодіння під АДРЕСА_1 (справа № 501/2255/17). По справі №501/905/19 ухвалою від 22 квітня 2019 року, заяву подання було задоволено, хоча предмет справи та обставини ті ж самі, а змінився лише приватний виконавець. Тому, апелянт просить прийняти апеляційну скаргу та відкрити апеляційне провадження, скасувати ухвалу Іллічівського суду Одеської області від 22 квітня 2019 року скасувати, ухвалити нове, яким відмовити приватному виконавцю міністерства юстиції України Виконавчого округу Одеської області Парфьонову Г.В.Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
В судовому засіданні представник апелянта просив апеляційну скаргу задовольнити. 
Інші учасники провадження в судове засідання не з`явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Позиція апеляційного суду по справі.
Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що оскільки матеріалами справи підтверджується фактичний перехід права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0780 га, кадастровий номер: 5110800000:05:012:0072, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а тому суд вирішив подання про звернення стягнення на майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, підлягає задоволенню.
Апеляційний суд відхиляючи доводи апеляційної скарги вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до договору купівлі-продажу від 26.06.2008 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , останній набув право власності на земельну ділянку площею 0,0780 га, кадастровий номер: 5110800000:05:012:0072, цільове призначення (використання) - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 34-35).
Відповідно до договору купівлі-продажу домоволодіння від 26.06.2008 ОСОБА_1 набув право власності домоволодіння під АДРЕСА_1 (а.с. 36-37).
Крім того, 26.06.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 був укладений договір про Іпотечний кредит № 2381-н, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 1 386 500 грн на 240 місяців на придбання земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 та довомолодіння за адресою АДРЕСА_1 за договорами купівлі-продажу від 26.06.2008 року. У вказаному договорі сторони домовились, що в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 передає вище зазначені земельну ділянку та домоволодіння, а також 2-х кімнатну квартиру, загальною площею 44,2 кв.м., житловою – 27,0 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Також в якості забезпечення вказаного іпотечного договору були укладені договори поруки з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 38-40). 
В зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором Банк звернувся до суду з позовом, яким рішенням Суворовського районного суду м. Одеси (суддя Загороднюк В.І.) від 06.09.2012 року було задоволено, а саме суд вирішив стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» загальну суму заборгованості за договором про іпотечний кредит № 2381-н від 26.06.2008 р. у розмірі 2 798 883,07 гривень (два мільйони сімсот дев`яносто вісім тисяч вісімсот вісімдесят три грн. 07 коп.) гривень. А також суд вирішив стягнути солідарно судовий збір (справа № 2-4042/11).
Як вбачається з матеріалів справи 23.11.2012 року Приморським районним судом міста Одеси було видано виконавчий лист №2-4042/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії – одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованості у загальному розмірі 2 800 703,07 грн. (а.с. 4).
Постановою приватного виконавця міністерства юстиції України Виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. від 20.12.2018 року відкрито виконавче провадження № 57955515, та винесено постанову про звернення стягнення на нерухоме майно боржника (а.с. 5-6).  Також виконавцем були винесені постанови про накладення арешту на майно боржника (а.с. 10). Крім того, виконавець направляв запити щодо наявності у власності боржника рухомого та нерухомого майна, за результатами чого Державним агентством рибного господарства України 02.01.2019 року було повідомлено, що в державному реєстрі України та Судновій книзі України риболовних суден за ОСОБА_1 не зареєстровано (а.с. 8).
Згідно з відповіддю Регіонального сервісного центру в Одеській області за ОСОБА_1 зареєстрований транспортний засіб (а.с. 9), яке було оголошено в розшук постановою виконавцем (а.с. 11). 
16.01.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Георгієм Володимировичем здійснено виїзд за адресою реєстрації боржника: АДРЕСА_3 , встановлено: на багаточисленний стукіт у двері ніхто не відреагував. Залишено виклик на прийом про що було складено відповідний акт приватного виконавця (а.с. 13).
Отже, з наведеного вбачається, що ОСОБА_1 уклав з Банком договір Іпотечного кредиту, в забезпечення якого, серед іншого, було передано нерухоме майно, стосовно стягнення якого звернувся до суду приватний виконавець. Вказане нерухоме майно (земельна ділянка та домоволодіння) було придбано ОСОБА_1 на підставі договорів купівлі-продажу від 26.06.2008 року (а.с. 34-35, 36-37).
Відповідно до ч. 1 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
Стаття 50 ЗУ «Про виконавче провадження» регулює порядок звернення стягнення об`єкти нерухомого майна фізичної особи. За положення вказаної статті звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику.
У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. 
Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. 
У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.
Відповідно до ч. 7 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».
Відповідно до ч. 10 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що виконавець може передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішення суду про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов`язань, за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України «Про іпотеку». Отже, норми Закону України «Про виконавче провадження» допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя (постанова КЦС ВС від 05.08.2020 року справа № 465/42/17. Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 911/494/17 та від 11 квітня 2019 року у справі № 607/6096/17). З огляду на вище вказане доводи апеляційної скарги у відповідній частині не приймаються до уваги апеляційним судом. 
Отже, з вище наведеного вбачається, що виконавець в рамках виконавчого провадження може звернути стягнення на іпотечне майно без судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому виконавець, звертаючи стягнення на відповідне майно, повинен дотриматися встановленої процедури звернення стягнення на майно. Зокрема, якщо виконавцем буде встановлена відсутність реєстрації на нерухоме майно за боржником, він звертається з відповідним поданням до суду, який, в свою чергу, в межах своєї компетенції вирішує питання про звернення стягнення на нерухоме майно. 
Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 01 січня 2013 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав на нерухоме майно, здійснюється шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
За обставинами даної справи ОСОБА_1 набув право власності на земельну ділянку площею 0,0780 га, кадастровий номер: 5110800000:05:012:0072, цільове призначення (використання) - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та, а також на Відповідно домоволодіння за цієї адресою на підставі договорів купівлі-продажу, посвідчених приватним нотаріусом Муль Н.С. (а.с. 36-37). Разом з тим, вказане нерухоме майно не було зареєстровано за боржником. 
Отже, відсутність реєстрації нерухомого майна позбавляє виконавця звернути стягнення на відповідне майно та, відповідно, вчинити дії на виконання судового рішення. Спірне нерухоме майно є предметом іпотеки, що було вище встановлено та не заперечувалося сторонами в процесі розгляду справи. Судове рішення боржником не виконано, виконавець вчинив перелік відповідних дій щодо встановлення належного боржнику майна, в тому числі прийняв постанову про оголошення транспортного засобу в розшук. Відповідно до інформації, яка міститься в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна боржник – ОСОБА_1 значиться як власник домоволодіння АДРЕСА_1 та земельної ділянки АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обтяження 7466542 та 7466592 відповідно, дата реєстрації 26.06.2008 року) (а.с. 21). Вказана позиція узгоджується з висновками КЦС ВС в постанові від 17.04.2020 року, справа № 1512/7803/2012.
Тому, враховуючи вище наведене, зважаючи на те, що невиконання рішення суду протягом тривалого часу свідчить про відсутність коштів в боржника на погашення заборгованості, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення подання приватного виконавця. Щодо посилань апелянта на те, що подання вже було предметом розгляду судом першої інстанції, за результатами чого Іллічівським міським судом Одеської області ухвалою від 19.10.2017 року було відмовлено в задоволенні подання, справа № 501/2255/17, апеляційний суд зауважує, що в рамках справи № 501/2255/17 з відповідним поданням звертався державний виконавець, а судом першої інстанції не були досліджені в повній мірі обставини, які мають значення для вирішення питання по суті подання, що виключає преюдиційність вказаного рішення для цієї справи. З огляду на вказане апеляційний суд відхиляє відповідні доводи апеляційної скарги.
Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не спростували висновків суду першої інстанції, апеляційний суд на підставі ст. 375 ЦПК України залишає без задоволення апеляційну скаргу, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 22 квітня 2019 року про звернення стягнення на нерухоме майно, що не зареєстровано боржником в установленому законом порядку – залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Судді Одеського апеляційного суду                                        А.І. Дрішлюк

               Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

Повний текст цієї постанови виготовлено 12 жовтня 2020 року.

Суддя Одеського апеляційного суду                А.І. Дрішлюк