ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" листопада 2020 р.                                             Справа №914/1044/20

м.Львів
Західний апеляційний господарський суд у складі:
головуючого - судді          Матущака О.І.
суддів:          Кравчук Н.М.
          Мирутенка О.Л.

розглянувши апеляційну скаргу          Акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України”, м. Київ №39/5-585-20 від 22.07.2020

на рішення          Господарського суду Львівської області від 07.07.2020, (суддя О.З. Долінська)

у справі          №914/1044/20

за позовом                                                   Акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України”, м.Київ

до відповідача                                         Товариства з обмеженою відповідальністю “Управлінська компанія “Нове місто”, м. Львів

про                                                            стягнення інфляційних втрат, 3% річних та                                                                                 штрафних санкцій за неналежне виконання                                                                                 грошового зобов`язання

ВСТАНОВИВ:
          
Суть спору.
Акціонерне товариство «НАК «Нафтогаз України» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Управлінська компанія “Нове місто” про стягнення інфляційних втрат, 3% річних та штрафних санкцій за неналежне виконання грошового зобов`язання.
Позовна заява мотивована тим, що на виконання умов договору, позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 421 206,66 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу, що надані згідно додатку 5 до цього позову. Відповідно до п. 6.1 договору, оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у строк визначений договором, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги пункту 6.1 договору. При цьому, п. 8.2 договору визначено, що у разі прострочення відповідачем оплати згідно п. 6.1 договору, відповідач зобов`язується сплатити позивачу пеню у розмірі 16,4 % річних (15,3 % річних - з 01.01.2018 відповідно до додаткової угоди № 1 від 15.01.2018 до договору), але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який  нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. З урахуванням суми та строку прострочення сплати основного боргу відповідача перед позивачем за договором, розмір нарахованої пені за неналежне виконання відповідачем умов договору складає 3 865,03 грн. На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем нараховані втрати від інфляції на суму 1  865,52 грн. та 3 % річних в розмірі 920,80 грн. 
Рішенням Господарського суду Львівської області від 07.07.2020  позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Управлінська компанія «Нове місто» на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 3 865,03 грн. нарахованої пені, 1   865,52 грн. втрат від інфляції, 865,29 грн. 3% річних та 2  084,46 грн. понесених витрат на сплату судового збору. У задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, що оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно, відтак не виконав зобов`язання у строк визначений договором, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги п. 6.1 договору № 6280/1718-ТЕ-21 від 17.10.2017.
В частині відмови у стягненні 3% річних у сумі 55,51 грн рішення суду обґрунтоване тим, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення 3% річних.
Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників 
справи.
Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду в частині відмови у стягненні 55,51 грн, покликаючись на те, що позивачем при здійсненні нарахування 3% річних не було враховано фактичний день оплати боргу. При цьому, зазначає, що Верховний суд у справі №905/21/19 дійшов висновку про правильність методики нарахування НАК «Нафтогаз України» пені, 3% річних та інфляційних втрат.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Інших клопотань, заяв в порядку  ст.207 ГПК України  сторонами заявлено не було.          
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 17.08.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України”, м. Київ та повідомлено сторін про розгляд справи у письмовому провадженні без виклику сторін.
Фактичні обставини справи.
Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, 17.10.2017 між Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (постачальник за договором) та ТОВ «Управлінська компанія «Нове місто» (споживач за договором) укладено договір № 6280/1718-ТЕ-21 постачання природного газу. 
Відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 6.1 вказаного договору постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору. 
Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.
Оплата за природний газ здійснюється Відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.
Як підтверджується матеріалами справи, позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 421 206,66 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу, які долучені позивачем до позовної заяви, а саме: акт приймання-передачі природного газу від 31.10.2017 на суму 17269,32 грн.; акт приймання-передачі природного газу від 30.11.2017 на суму 62  435,26 грн.; акт приймання-передачі природного газу від 31.12.2017 на суму 79 924, 00 грн.; акт приймання-передачі природного газу від 31.01.2018  на суму 82 699,43 грн.; акт приймання-передачі природного газу від 28.02.2018 на суму 91 778,87 грн.; акт приймання-передачі природного газу від 31.03.2018 на суму 87 099,78 грн. Вказані акти приймання-передачі природного газу підписані повноважними представниками сторін та підписи засвідчені печатками юридичних осіб.
Оцінка суду.
Враховуючи вимоги ст. 269 ГПК України щодо розгляду вимог в межах апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не переглядає рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про стягнення 3 865,03 грн. нарахованої пені, 1   865,52 грн. втрат від інфляції, 865,29 грн. 3% річних.
Суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені у сумі 55,51 грн, оскільки такі вимоги обмежені в апеляційній скарзі.
Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. А за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.
Згідно із ч. 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. 
Відповідно до п. 6.1 договору № 6280/1718-ТЕ-21 від 17.10.2017 оплата за природний газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.
Позивач свої зобов`язання щодо передачі товару за договором № 6280/1718-ТЕ-21 від 17.10.2017 виконав повністю. Водночас відповідач свої зобов`язання за вказаним договором поставки виконав невчасно, що і стало підставою звернення до суду, зокрема, щодо стягнення 3% річних.  
Згідно ст. ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до виконання  зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 2  ст. 625 Цивільного кодексу України  боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення 3% річних.
При цьому, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, апеляційний господарський суд встановив, що місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про стягнення з відповідача 865,29 грн. 3% річних.
Щодо покликань апелянта на постанову Верховного Суду у справі №905/21/19 про правильність нарахування 3% річних АТ «НАК «Нафтогаз України», то суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у зазначеній справі суд касаційної інстанції переглядав рішення попередніх судів в частині інфляційних втрат, а отже викладена позиція не підлягає до застування у спірних правовідносинах. 
Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на вищевикладене, рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – без задоволення.
Судові витрати.
Відповідно до ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням вище, апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишення судового збору за подання апеляційної скарги за апелянтом.
Керуючись ст. ст. 11, 13, 74, 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281- 284 ГПК України, 
Західний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення Господарського суду Львівської області від 07.07.2020 у справі №914/1044/20 залишити без змін, а апеляційну скаргу АТ «НАК «Нафтогаз України» - без задоволення.
2.           Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції залишити за апелянтом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Справу повернути  до місцевого господарського суду.

Головуючий суддя                                                                      О.І. Матущак

Судді                                                                                          Н.М. Кравчук

                                                                                                    О.Л. Мирутенко