ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року	Львів	Справа № 500/2566/19 пров. № А/857/9924/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,
суддів Сеника Р.П., Хобор Р.Б.,
за участі секретаря судового засідання Гербут Н.М.,
представник позивача: Гонта М.С.
представник відповідача : Мудрий О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року у справі № 500/2566/19 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
суддя в 1-й інстанції – Осташ А.В.,
час ухвалення рішення – 15 год. 16 хв.,
місце ухвалення рішення - м. Тернопіль,
дата складання повного тексту рішення – 02.07.2020,-

                                               В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Тернопільській області, в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 02.01.2019 №00000091306 та №00000101306.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач не погоджується з висновками проведеної податковим органом перевірки, оскільки така проводилась без врахування пояснень і зауважень суб`єкта перевірки, а викладені в акті висновки суперечать наявній у позивача первинній документації. Зокрема, вказував, що перевіркою не встановлено фактів відображення в Книзі обліку доходів і витрат фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрат, які документально не підтвердженні та не встановлено фактів здійснення нею будь-якої господарської діяльності, доходів від якої не відображенні в Книзі, тому висновок контролюючого органу про порушення п. 177.10 ст. 177 ПК України та вимог Порядку ведення Книги обліку доходів та витрат є помилковим. А відтак вважає, що зазначені податкові повідомленням-рішенням були прийняті відповідачем протиправно без належних підстав. Також зазначено, що з метою встановлення правильності визначення чистого оподаткованого доходу від здійснення господарської діяльності за період 2015-2017 роках ФОП ОСОБА_1 укладено договір на надання консультаційних послуг з ТзОВ «Аудиторська фірма «Профвізіо-Аудит». Відповідно до Звіту про фактичні результати правильності визначеного чистого оподаткованого доходу від здійснення господарської діяльності встановлено, що отриманні доходи від здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 співпадають з даними в Книзі обліку доходів і витрат та наданими первинними документами.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відповідачем Головним управлінням ДПС у Тернопільській області не надано жодного належного, допустимого та достовірного доказу, які свідчили б про те, що ФОП ОСОБА_1 отримувала протягом 2015-2017 років будь-які доходи від будь-якої господарської діяльності, крім тих, які обліковані в книзі обліку доходів та витрат, а відтак висновки актів перевірок контролюючого органу є протиправними, та як наслідок, протиправними є оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Представником відповідача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року в справі №500/2566/19 залишити без змін. Поряд з цим зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано всі обставини справи.

Представником Головного управління ДПС у Тернопільській області, 16.11.2020 подано клопотання у якому зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби CОVІD-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» встановлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби CОVІD-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - CОVID-19), з 1 серпня до 31 жовтня 2020 року на території, зокрема, Тернопільської області карантин. Також, вказано, що станом на сьогодні обмежені регулярні перевезення пасажирів, зокрема, залізничним транспортом та у міжобласному сполученні, що, враховуючи значну віддаленість міст знаходження відповідача та Восьмого апеляційного адміністративного суду, не дає змоги забезпечити участь представника Головного управління ДПС у Тернопільській області у судовому засіданні 17.11.2020. Відтак, з метою недопущення розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, для убезпечення від ризику життя та здоров`я людей, зокрема учасників справи та працівників суду, просило відкласти розгляд справи №500/2566/19.

Також, 17.11.2020 на адресу апеляційного суду надійшло клопотання представника позивача у якому зазначає, що не зможе бути присутнім на засіданні 17.11.2020 за станом здоров`я, тому просив судове засідання 17.11.2020 не проводити, а розгляд справи відкласти на іншу дату.
Суд апеляційної інстанції визнав підстави, викладені у поданих клопотаннях, поважними, розгляд справи було відкладено на 01.12 2020.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що   ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) згідно інформації, яка міститься у інформаційній системі «Податковий блок. Облік платників податків», а саме: розділ «Реєстраційні дані», зареєстрована як фізична особа-підприємець станом на 02.09.2010 за кодами ВЕД: 50.30.3 – «Посередництво в торгівлі автомобільними деталями та приладдям»; 52.48.9 – «Роздрібна торгівля іншими непродовольчими товарами, не віднесеними до інших групувань»; 01.30.0 – «Змішане сільське господарство» (основна) та взята на облік Тернопільською ДПІ станом на 06.09.2010 за номером 37727 з присвоєнням стану платника податків «о» - платник податків за основним місцем обліку”.
Працівниками Головного управління ДФС у Тернопільській області на підставі наказу  №671 від 22.03.2018 проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з 01.01.2011 по 31.12.2017, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017.
За результатами зазначеної перевірки податковим органом складено акт від 16.10.2018 №2291/19-00-13-02/ НОМЕР_1 (т. 1, а. с. 52-62).
Не погоджуючись із висновками даного акту перевірки позивачем було направлено до ГУ ДФС у Тернопільській області письмові заперечення (т.1, а.с 49-51).
За результатами розгляду заперечень, постійною комісією з розгляду спірних питань ГУ ДФС у Тернопільській області з метою обґрунтованого розгляду прийнято рішення про необхідність призначення позапланової документальної виїзної перевірки відповідно до вимог пп. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 ПК України, про що ФОП ОСОБА_1 було повідомлено листом від 15.11.2018 №3649/6/19-00-13-02-13/23728 (т. 1, а. с. 48).
Так, у період з 19.11.2018 по 23.11.2018 працівниками контролюючого органу проведено документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань, що стали предметом оскарження у запереченні на акт документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт від 30.11.2018 №2517/19-00-13-02/ НОМЕР_1 , встановлено порушення: - п.177.10 ст.177 ПК України № 2755-VІ від 02.12.2010 із змінами та доповненнями, а саме: неналежне ведення книги обліку доходів та витрат у 2015-2017; п.177.2, п.177.4 ст.177 ПК України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ із змінами та доповненнями, в результаті чого донараховано податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, що підлягає сплаті до бюджету всього в сумі 151445,00 грн, в тому числі за 2015 рік в сумі 52590,48 грн за 2016 рік в сумі 31443,23 грн та за 2017 рік в сумі 67411,29 грн; п.п. 1.2 п. 16 1 Підрозділу 10. Інших перехідних положень ПК України від 02.12.2010 № 2755-VІ із змінами та доповненнями, а саме: занижено податкові зобов`язання з військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою всього в сумі 12765,31 грн, в тому числі за 2015 рік в сумі 4527,44 грн за 2016 рік в сумі 2620,27 грн та за 2017 рік в сумі 5617,60 грн; ч.4 п.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VІ, а саме: звіт про суми нарахованого єдиного внеску за 2011 рік- звіт не подано; за 2012 рік- звіт не подано; за 2013 рік- звіт не подано; за 2014 рік - звіт не подано; пункт 1 частини 2 статті 6, пункти 2,3 частини 1, частину 3,4,5 статті 7, частину 11 статті 8, частину 1,2,3 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VІ із змінами та доповненнями, внаслідок чого було донараховано 205792,11 грн. єдиного внеску, в тому числі: за 2013 рік в сумі -      1218,76 грн; за 2014 рік в сумі 2535,90 грн; за 2015 рік в сумі 88643,214 за 2016 рік в сумі 38232,62 грн; за 2017 рік в сумі 75161,71 грн; п.1. ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1996 із змінами та доповненнями, а саме,  відсутність проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи (т.1, а.с.37-47)
На підставі зазначеного акта перевірки ГУ ДФС у Тернопільській області прийняті податкові повідомлення рішення від 02.01.2019: №00000091306 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 189 336,25 грн.; №00000101306 про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору на суму 15 956,64 грн. .
Позивачем було подано скаргу на податкові повідомлення-рішення від 02.01.2019 до ДФС України (а. с. 25-27), однак за результатом адміністративного оскарження ДФС України прийняло рішення №9372/6/99-99-11-05-02-75 від 26.02.2019, яким скаргу позивача залишено без задоволення, а оскаржувані податкові повідомлення рішення без змін (т. 1, а. с. 23-24).
Не погоджуючись з прийнятими ГУ ДПС у Тернопільській області податковими повідомленнями-рішеннями №00000091306 та №00000101306 від 02.01.2019 та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся з позовом до суду про їх скасування.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 02.01.2019 №00000091306 та №00000101306 від 02.01.2019 прийняті відповідачем у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Згідно з ст. 177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною п. 167.1 ст. 167 цього Кодексу.
Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
Для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).
Не включаються до доходу фізичної особи - підприємця суми акцизного податку з реалізованих суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів з 01.01.2017 (пункти 177.1-177.3).
Пунктом 177.4 статті 177 ПК України визначено перелік витрат, які безпосередньо пов`язані з отриманням доходів.
Аналіз зазначених норм вказує на те, що до складу валових витрат повинні бути включені тільки ті витрати, які безпосередньо пов`язані з одержанням доходу протягом періоду, що перевіряється.
Як встановлено, за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 ФОП ОСОБА_1 здійснювала діяльність на загальній системі оподаткування, особливості оподаткування доходів від обрання якої встановлено статтею 177 Кодексу та сплачувала до бюджету самостійно розраховані авансові платежі з податку на доходи фізичних осіб.
Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України, встановлено вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, для цілей оподаткування платники зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, зокрема, на підставі первинних документів, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. При цьому платникам забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених такими документами. Обов`язок зі збереження цих документів, а також документів, пов`язаних із виконанням: вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі відповідно до п.п. 16.1.12 п. 16.1 ст. 16 та п. 44.3 ст.44 цього Кодексу покладено на платників, які зобов`язані забезпечити зберігання документів не менш як 1095 днів з дня податкової звітності, для складення якої використовуються такі документи.
Декларації про майновий стан та доходи за 2015-2017 роки до Тернопільської ОДПІ Головного управління ДФС у Тернопільській області подані своєчасно у встановлений законодавством термін.
Відповідно до п. 177.10 ст. 177 ПК України фізичні особи - підприємці, які обрали загальну систему оподаткування, зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.
Також, згідно пп.16.1.2 п.16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.
Поряд з цим, обов`язки стосовно ведення обліку результатів своєї діяльності відповідно до вимог законодавства, а також своєчасного надання податкових декларацій, інших необхідних відомостей для нарахування податків (обов`язкових платежів), сплати податків (обов`язкових платежів) в порядку і в розмірах, встановлених законом, визначено також п.6 ст.128 Господарського кодексу України.
Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат фізичними особами-підприємцями на загальній системі оподаткування встановлений наказом Міндоходів України від 16.09.2013 №481 (далі - Порядок) 
Записи у Книзі виконуються за підсумками робочого дня, протягом якого отримано дохід (п.5 Порядку). 
Відповідно до п.6 Порядку записи заносять до Книги обліку доходів і витрат в такому порядку:1) у графі 1 зазначається дата запису; 2) у графі 2 відображається сума доходу, отриманого від здійснення господарської діяльності сумарним підсумком за місяць, квартал, рік, зокрема кошти, що надійшли на поточний рахунок, в касу платника податків та/або отримано готівкою; 3) у графі з вказується сума повернутих коштів за товар (роботи,послуги) та або повернутої передплати; 4) графа 4 розраховується як різниця між отриманим доходом від здійснення господарської або незалежної професійної діяльності та сумою повернутих коштів за товар (роботи/послуги); 5) у графі 5 зазначаються реквізити документа, який підтверджує понесені витрати, що безпосередньо пов`язані з отриманим доходом. Документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек, акт закупки та інші первинні документи, що засвідчують факт оплати товарів, робіт, послуг; 6) у графі 6 відображається сума витрат, які документально підтверджені та безпосередньо пов`язані з отриманням доходу за підсумками робочого дня; 7) у графі 7 відображається сума витрат на оплату праці та нарахування на оплату праці найманих працівників, понесені у звітному місяці; 8) у графі 8 відображається сума фактично понесених інших витрат, безпосередньо пов`язаних з одержанням доходу, які не зазначені в графах 6 та 7; 9) у графі 9 зазначається сума чистого оподаткованого доходу, яка розраховується як різниця між сумою доходу за звітний період та сумою понесених витрат від провадження господарської діяльності.
Однак, слід вказати, що платником у графі 2 не відображені суми доходу, отриманого від здійснення господарської діяльності, зокрема суми коштів, що відображені в додатку Ф4 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік, додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік, додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017рік.
Перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, відображених в додатку Ф4 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік, додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік, додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік, встановлено їх заниження всього в сумі 847 710,33 грн., в тому числі за 2015 рік в сумі 298 518,56 грн., за 2016 рік в сумі 174 684,63 грн. та за 2017 рік в сумі 374 507,14 грн..
Контролюючий орган, з врахуванням документів наданих для проведення перевірки (товарно-транспортні накладні, акти здачі-приймання робіт (наданих послуг), документи що підтверджують оплату наданих послуг, тощо), встановив, що документально підтверджено витрати, пов`язані з господарською діяльністю: у 2015 році становили 236 285,44 гри., в тому числі інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг ( оплата за зберігання, скасування, очистку продукції переробки, тощо) 236 285,44 грн. (оплата здійснювалась у готівковій формі); у 2016 році становили 225 715,37 грн., в тому числі інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг ( оплата за зберігання, скасування, очистку продукції переробки, тощо) 225 715,37 грн. (оплата здійснювалась у готівковій формі); у 2017 році становили 104 955,86 грн., в тому числі інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг ( оплата за зберігання, скасування, очистку, продукції переробки, тощо) 104 955,86 грн. (оплата здійснювалась у готівковій формі).
Згідно з п. 177.1 ст.177 ПК України доходи фізичної особи - підприємця, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними у п. 167.1 ст. 167 Кодексу.
Відповідно до пп. 177.5.3 п.177-5 ст. 177 ПК України у остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий рік здійснюється платником самостійно згідно з даними, зазначеними у річній податковій декларації, з урахуванням сплаченого ним протягом року податку на доходи фізичних осіб на підставі документального підтвердження факту його сплати.
Перевіркою правильності визначення суми чистого оподатковуваного доходу, відображеного в додатку Ф4 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015, додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік, додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік, встановлено його заниження всього в сумі 847 710,33 грн. в тому числі за 2015 рік в сумі 298 518,56 грн., за 2016 рік в сумі 174 684,63 грн. та за 2017 рік в сумі 374 507,14 грн..
Також, перевіркою правильності проведення остаточного розрахунку податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, що підлягає сплаті до бюджету фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 встановлено заниження всього в сумі 151 445,00 грн., в тому числі за 2015 рік в сумі 52 590,48 грн., за 2016 рік в сумі 31 443,23 грн. та за 2017 рік в сумі 67 411,29 грн..
Матеріалами справи підтверджується, що позивачем 08.10.2018 було надано до відповідача пояснення, згідно яких відхилення даних доходу та витрат, відображених у деклараціях про одержані доходи від підприємницької діяльності за 2015-2017 роки, виникло по причині проведення неправильного підрахунку. Це призвело до розбіжностей між фактичними доходами і витратами та задекларованими у зазначених деклараціях (т.1, а.с.51).
Також, позивач подала заперечення на акт перевірки від 16.10.2018 на підставі якого відповідачем з метою обґрунтованого розгляду заперечення на акт перевірки проведено позапланову документальну виїзну перевірку відповідно до пп. 78.1.5 п. 78.1 ст.78 ПК України.
Відповідно до п. 50.1 ст. 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.
Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.
У разі якщо показники оприлюдненої разом з аудиторським звітом річної фінансової звітності зазнали змін порівняно з показниками звіту про фінансовий стан (баланс) та звіту про прибутки та збитки та інший сукупний дохід (звіту про фінансові результати), що подаються разом з податковою декларацією згідно з абзацом другим пункту 46.2 статті 46 цього Кодексу, та такі зміни вплинули на показники раніше поданої річної податкової декларації з податку на прибуток підприємств за відповідний податковий (звітний) період, платники податку на прибуток, які відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» зобов`язані оприлюднювати річну фінансову звітність та річну консолідовану фінансову звітність разом з аудиторським звітом, подають уточнюючий розрахунок до річної податкової декларації у строк не пізніше 10 червня року, наступного за звітним.
Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті: а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку. Цей штраф не застосовується у разі подання уточнюючого розрахунку до податкової декларації з податку на прибуток підприємств за попередній податковий (звітний) рік з метою здійснення самостійного коригування відповідно до статті 39 цього Кодексу у строк не пізніше 1 жовтня року, наступного за звітним; б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов`язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п`яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов`язання з цього податку.
Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.
Відповідно до пояснень свідка - ОСОБА_2 , який проводив безпосередньо перевірку ФОП ОСОБА_1 , в ході проведення позапланової перевірки платником не надано контролюючому органу будь-яких документів згідно з вимогами ст. 44 ПК України, для підтвердження обставин, викладених у запереченнях на акт документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 16.10.2018 №2291/19-00-13-02/ НОМЕР_1 то відповідно до вимог п. 44.6 зазначеної статті вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Також, як встановлено судом першої інстанції, позивач не подавав уточнюючі розрахунки до відповідача, а також не надав під час розгляду справи жодних доказів, якими би спростовувалися зазначені вище факти, зафіксовані контролюючим органом у акті перевірки.
Відносно наданого позивачем звіту про фактичні результати аналізу правильності визначення чистого оподаткованого доходу ФОП ОСОБА_1 у 2015-2017 роках від здійснення підприємницької діяльності, слід вказати, що такий не заслуговує на увагу, оскільки у звіті встановлено, що отриманні доходи від здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 співпадають з даними в Книзі обліку доходів і витрат та наданими первинними документами. Поряд з цим, контролюючим органом не заперечується зазначеного, а вказується на те, що містяться відхилення між фактичними доходами і витратами та відображеними у деклараціях про одержанні доходи від підприємницької діяльності за 2015-2017 роки. Таким даним у звіті не надавалося належної оцінки. У звіті також зазначено, що вони не висловлюють впевненості стосовно стану фінансової звітності на 31.12.2015, 31.12.2016 та 31.12.2017.
Відтак, з вказаного слідує про порушення позивачем п. 177.10. ст. 177 ПК України та вимог Порядку ведення Книги обліку доходів та витрат.
Крім цього, пунктом 16-1 Підрозділу 10. Інших перехідних положень ПК України визначено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Згідно з пп.1.1 - 1.3 цього пункту платниками збору є особи, визначені п.162.1 ст.162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені ст.163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.
Як встановлено та підтверджується матеріалами справи, сума чистого оподатковуваного доходу за 2015 рік становить 302 414,56 грн., за 2016 рік - 178 284,63  грн. та за 2017 рік - 380 044,14 грн., внаслідок порушень описаних вище.
Отже, ФОП ОСОБА_1 занижено податкові зобов`язання з військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою всього в сумі 12 765,31 грн. в тому числі за 2015рік в сумі 4 527,44 грн., за 2016 рік в сумі 2 620,27 грн. та за 2017рік в сумі 5617,60 грн..
Враховуючи встановленні обставини справи та вищенаведені законодавчі норми апеляційний суд вважає, що спірні податкові повідомлення-рішення від 02.01.2019 №00000091306 та №00000101306 є правомірними, а тому скасуванню не підлягають.
За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд –

                                                П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року у справі № 500/2566/19 – без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	Р. П. Сеник 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
У зв`язку із проходженням підготовки в Національній школі суддів України члена колегії Хобор Р.Б. з 07.12.2020 по 11.12.2020 включно, повне судове рішення складено 14 грудня 2020 року.