КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                                                           
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18грудня2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ігнатов Р.М., за участі:
секретаря судового засідання                               ?       Безчасна О.В.
особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті  Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 10.08.2020 та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови, -
В С Т А Н О В И В
Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 10.08.2020  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП (протокол серії ДПР18 №545098 від 21.05.2020 про адміністративне правопорушення) та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.
 
Не погоджуючись з таким рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому просить визнати поважною причину пропуску строку на апеляційне оскарження та поновити такий строк, постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 10.08.2020 змінити в частині накладеного стягнення, пом?якшивши його до штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
В обґрунтування заявленого в межах апеляційної скарги клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 вказує на те, що строк на апеляційне оскарження ним було пропущено з поважної причини - його хвороби та перебування на лікуванні. Він хворів з 17.08.2020 по 29.08.2020 року з діагнозом - пошкодження меніску правого коліна, середня гематома, що підтверджується довідкою №238/1-0 від 23.09.2020 року.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги ОСОБА_1 вказує на те, що відсутні підстави для застосування щодо нього, стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, яке є надто суворим і таким, що не відповідає вчиненому порушенню та особі винного. Також апелянт вказує, що суд, накладаючи адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, не навів переконливих доводів для його застосування та формально врахував особу правопорушеника.
 
Як встановлено судом першої інстанції,  ОСОБА_1 21.05.2020 року о 07 год. 40 хв. в м. Києві на пл. Амурська, керуючи автомобілем «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 проявив неуважність та при перестроюванні в крайню праву смугу руху, не надав перевагу в русі автомобілю «Пежо» д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до зіткнення та до пошкодження транспортних засобів. Тобто, ОСОБА_1 порушив п.п. 2.3 б), 10.1, 10.3 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
 
Першочергово судом вирішено клопотання ОСОБА_1 , про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 10.08.2020.
Так, згідно ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. 
Враховуючи те, що ОСОБА_1 хворів з 17.08.2020 року по 29.08.2020 року, тобто в період закінчення строку на апеляційне оскарження, що підтверджується довідкою №238/1-0 від 23.09.2020 року, долученою до матеріалів справи про адміністративне правопорушення. З цих підстав приходжу до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження  ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
 
Заслухавши  доповідь  судді,  доводи  ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу і просив суд її задовольнити, його пояснення, дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови місцевого суду в межах поданої апеляційної скарги,  а також доводи апеляції, суд вважає апеляційні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, зважаючи на наступне. 
 
Суд переглядає судові рішення суду першої інстанції  межах апеляційної скарги. 
Враховуючи, що  ОСОБА_1  оскаржує постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 10.08.2020 лише в частині призначеного йому судом заходу адміністративного стягнення, то встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення та доведеність вини  ОСОБА_1  за ст.124 КУпАП апеляційною інстанцією відповідно до положень ст.294 КУпАП  щодо меж апеляційного розгляду - не  перевіряються,  поза як  ніким не ставляться під сумнів.
Щодо  доводів   ОСОБА_1  щодо безпідставного накладення на нього занадто суворого адміністративного стягнення за вчинене правопорушення, то суд   виходить з наступного .  
Відповідно до ч.2,3 ст.7 КУпАП України, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст.245 КУпАП України, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Положеннями ч.2 ст.33 КУпАП України прямо передбачено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. 
В п.28 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» Верховний суд України роз`яснив, що "…Судам необхідно враховувати, що КУпАП не передбачає накладення адміністративного стягнення нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією певної норми. Тому згідно зі ст.33 цього Кодексу основні й додаткові стягнення слід застосовувати з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступеня його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, у межах санкцій відповідних норм". 
Як слідує зі змісту оскарженої постанови та письмових документів, що містяться в матеріалах справи, суд першої інстанції не дотримався наведених вище вимог закону, оскільки обставини у справі, які впливають на об`єктивність та правильність застосування адміністративного стягнення до правопорушника належним чином встановлені не були, всебічно і повно судом не досліджувались.
Так, суд першої інстанції, призначаючи  ОСОБА_1  адміністративне стягнення за ст.124 КУпАП в постанові зазначив, що врахував характер вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 , ступінь вини, наслідки вчиненого ним правопорушення, піддав ОСОБА_1 адміністративному стягненню у межах санкції за ст.124 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців. З таким висновком  суд апеляційної інстанції погоджується лише частково виходячи з наступного.  Відповідно   до ч. 9 ст. 294  КУпАП , у разі зміни постанови  в частині накладення стягнення , в межах  передбачених санкцією  статті  КУпАП, воно не може бути  посиленим.  Таким чином, суд  апеляційної інстанції, враховуючи відсутність  інших апеляційних скарг,  приймаючи до уваги що на час апеляційного перегляду  вже накладено адміністративне стягнення в межах строків, передбачених  ст. 38 КУпАП і воно, відповідно до  закону не  може бути  посилено в бік більш суворого стягнення,   апеляційний суд виходить з обґрунтованості вже накладеного   судом першої інстанції  стягнення .    
В цій частині  суд апеляційної інстанції  не погоджується з висновком суду першої інстанції  щодо  виду накладеного адміністративного стягнення та вважає, що судом визначено вид стягнення  без достатніх законних на те підстав, поза як суд підійшов формально до призначення правопорушнику позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців, не надавши при цьому відповідної оцінки всім наявним обставинам, не встановив тих обставин, на які він посилається у своєму судовому рішенні і вважав їх встановленими. 
Зокрема, судом першої інстанції не було враховано, що за правилами ч.2 ст.30 КУпАП України позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.
Натомість, як випливає зі змісту оскаржуваної постанови, обставини, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 35 КУпАП України, судом встановлено не було. Обставин, які б свідчили про те, що  ОСОБА_1    раніше  притягувався  до адміністративної відповідальності  і зокрема за скоєння правопорушень пов`язаних з експлуатацією транспортних засобів, або ж інші фактичні дані чи обставини, що в сукупності надали б суду можливість обґрунтовано дійти висновків про особу порушника, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні. 
Отже, оскільки  ОСОБА_1 раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, його дії не призвели до надмірно великих негативних наслідків,  перебування на його утриманні неповнолітніх дітей, а також виходячи з характеру скоєних неправомірних дій та обставин вчиненого  ОСОБА_1 правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що адміністративне стягнення у виді штрафу, на  яке просив змінити апелянт, є належним видом  стягнення  для  ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, а тому вважає за необхідне   змінити   постанову в частині  накладеного  адміністративного  стягнення, а саме накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу, в нижній межі санкції ст.124 КУпАП, тобто 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень. 
На переконання суду саме такий захід адміністративного стягнення і в такій мірі буде запобігати вчиненню  ОСОБА_1 нових правопорушень, сприятиме його перевихованню, буде справедливим для правопорушника.
Враховуючи викладене, постанова Голосіївського районного суду міста Києва від 10.08.2020 підлягає зміні в частині накладеного на  ОСОБА_1 адміністративного стягнення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -                                                         
ПОСТАНОВИВ
       Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновивши йому строк на апеляційне оскарження прийнявши до розгляду апеляційну скаргу
      Апеляційну скаргу ОСОБА_1 ? задовольнити.
Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 10.08.2020, якою  ОСОБА_1 визнано винним за ст.124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців, ? змінити в частині накладення адміністративного стягнення змінивши на штраф у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян що становить 340 гривень.
В іншій частині постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 10.08.2020 щодо  ОСОБА_1 залишити без змін.
 
Постанова   апеляційного суду  набирає законної сили  негайно після її  винесення, є остаточною  й оскарженню не підлягає. 
 
Суддя                                                                                                    Р.М. Ігнатов

Справа № 752/10749/20
Апеляційне провадження № 33/824/4419/2020
Суддя у першій інстанції -  Валігура Д.М.
Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.