ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2020 року 
м. Київ

справа № 620/881/20
адміністративне провадження № К/9901/19936/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Соколова В.М.,
суддів: Єресько Л.О.,  Загороднюка А.Г., 

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду (суддя – Соломко І.І.) від 05 травня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2020 року (суддя-доповідач – Мєзєнцев Є.І., судді: Земляна Г.В., Файдюк В.В.) у справі № 620/881/20 за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди,
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог, рішень судів попередніх інстанцій
Військова частина НОМЕР_1 (далі – військова частина, позивач) звернулася 11 березня 2020 року до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом у якому просила стягнути з ОСОБА_1 (далі – відповідач) 370 542, 97 грн задля відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної  з втратою майна служби ракетно-артилерійського озброєння військової частини.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2020 року через невідповідність вимогам процесуального законодавства, зокрема пункту                   2 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства  України (далі – КАС України), позовну заяву військової частини залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків до 05 травня 2020 року.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 травня 2020 року позовну заяву військової частини повернуто особі, яка її подала на підставі пункту              1 частини четвертої статті 169 КАС України.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що у встановлений судом строк вимоги ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду про залишення позовної заяви без руху позивачем не виконані, оскільки, надані на виконання письмові пояснення не містять необхідної інформації, яку позивачу необхідно було надати.
Зазначене рішення суду першої інстанції позивач оскаржив в апеляційному порядку.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2020 року апеляційну скаргу позивача на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 травня 2020 року залишено без задоволення, а ухвалу суду про повернення позовної заяви  військовій частині залишено без змін.
Погоджуючись щодо повернення позовної заяви позивачу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що  позивач не усунув недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги. Позиція інших учасників справи.
Позивач подав касаційну скаргу на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 травня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2020 року, у якій просить скасувати вказані судові рішення з підстав  неправильного застосування норм процесуального права та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Касаційну скаргу, зокрема, вмотивовано тим, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-ІХ (далі – Закон № 540-ІХ) до КАС України було внесено зміни, відповідно до яких процесуальні строки були продовжені на строк дії такого карантину. Позивач у заяві про усунення недоліків повідомив суд про вчинення всіх необхідних дій, що залежали від останнього щодо встановлення місця реєстрації та/або  проживання відповідача, однак, судом першої інстанції, всупереч пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України, не продовжено строк для усунення недоліків, принаймні до завершення карантину, зважаючи на поважність неможливості усунення  останніх (під час дії карантину).
Від позивача відзив на касаційну скаргу не надходив, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції за наявними у справі матеріалами відповідно до пункту 3 частини першої статті 345 КАС України.
Рух касаційної скарги 
Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою військової частини на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 травня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2020 року. 
Ухвалою судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від                17 листопада 2020 року дану справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження на 20 листопада  2020 року відповідно до статі 345 КАС України.
Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи
Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, виходить з такого.
Відповідно до ухвали Верховного Суду    у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02 жовтня 2020 року касаційне провадження у справі відкрито з метою перевірки доводів касаційної скарги про порушення судом першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, зокрема статті 169 КАС України, що є підставою касаційного оскарження згідно із частиною четвертою статті 328 КАС України.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
За приписами частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Вимоги до форми і змісту позовної заяви передбачені у статті 160 КАС України, пунктом 2 частини п`ятої якої передбачено, що в позовній заяві зазначаються:
повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.
Згідно з частиною першою статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Чернігівський окружний адміністративний суд ухвалою від 07 квітня 2020 року залишив позовну заяву позивача без руху. Запропонував особі, яка подала позовну заяву, до 05 травня 2020 року, виконати вимоги цієї ухвали та усунути виявлені недоліки позовної заяви, а саме надати інформацію щодо місця реєстрації, проживання чи перебування відповідача для встановлення територіальної підсудності даної справи.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Тобто позовна заява повертається з підстав, передбачених частиною четвертою статті 169 КАС України, при настанні двох взаємопов`язаних умов: 1) неусунення недоліків, на які вказав суд; 2) закінчення встановленого судом строку.
Як зазначено у частині першій статті 118 КАС України процесуальні строки – це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені – встановлюються судом.
Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (частина перша статті 120 КАС України).
Отже, законодавець висловився щодо порядку вирішення питання повернення позовної заяви та пов`язує настання таких процесуальних наслідків з певними обставинами.
Від позивача 04 травня 2020 року надійшли пояснення, згідно яких позивач вказував, що з відповіді Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області від 17 квітня 2020 року № 305 (вх. № 1228 від 24 квітня 2020 року) місце реєстрації громадянина ОСОБА_1 – територія Чернігівського району. Відповіді з Державної міграційної служби станом на 30 квітня 2020 року – не отримано. Отже, позивач просив відкрити провадження в адміністративній справі або продовжити термін (строк) для усунення виявлених у позовній заяві недоліків.
Зі змісту ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 травня   2020 року слідує, що від позивача надійшли пояснення, однак їх зміст не містить інформації щодо місця реєстрації, проживання чи перебування відповідача, що позбавляє суд встановити територіальну підсудність даної справи. Ураховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивача на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України.
Водночас Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року      № 540-IX (далі – Закон № 540-IX), який набрав чинності 2 квітня 2020 року, розділ VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.
Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби                    (COVID-19)». 
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 з 12 березня до 03 квітня 2020 року на всій території України установлено карантин.
Постановою Кабінету Міністрів України  від 25 березня 2020 року № 239 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» до зазначеної постанови внесено зміни, відповідно до яких карантин продовжено до 24 квітня 2020 року.
Постановою Кабінету Міністрів України  від 22 квітня 2020 року № 291 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» до постанови № 211 внесено зміни, відповідно до яких карантин продовжено до 11 травня 2020 року.
За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Постановляючи ухвалу від 07 квітня 2020 року про залишення позовної заяви без руху та встановлюючи позивачу строк на усунення недоліків до 05 травня 2020 року, суд апеляційної інстанції не врахував приписи Закону № 540-IX та строк дії карантину, визначений у постановах уряду, обмеживши такий строк зазначеним терміном. 
Процесуальний строк щодо подання доказів для усунення недоліків позовної заяви має бути продовжений на строк дії карантину.
Отже, приймаючи 05 травня 2020 року ухвалу про повернення позовної заяви, враховуючи наведені положення Закону № 540-IX, у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для повернення позовної заяви до закінчення встановленого вказаним Законом строку, оскільки в силу приписів частини третьої статті 3 КАС України суд на час вчинення окремої процесуальної дії застосовує чинний закон.
Верховний Суд зазначає, що ухвалюючи таке судове рішення, суд першої інстанції не врахував, що строк, який ним встановлено для позивача, враховуючи приписи Закону № 540-IX, не закінчився, а отже суд першої інстанції станом на 05 травня 2020 року передчасно застосував наслідки неусунення недоліків, передбачених частиною четвертою статті 169 КАС України.
З огляду на вище наведене суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної  заяви на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України, що призвело до порушення норм процесуального права та постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Суд апеляційної інстанції вказаних помилок суду першої інстанції не виправив і залишив без змін незаконну ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 травня 2020 року, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Наведені в касаційній скарзі мотиви і доводи спростовують висновки судів першої та апеляційної інстанцій та дають підстави уважати, що ними неправильно застосовано норми процесуального права.
Згідно з частиною першою статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 349 КАС суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу для продовження розгляду.
Ураховуючи наведене Верховний Суд уважає, що касаційна скарга військової частини підлягає задоволенню, оскаржувані рішення суду першої та апеляційної інстанції скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття позовного провадження.
Висновки щодо розподілу судових витрат
Розгляд справи не закінчено, тому питання про розподіл судових витрат не вирішується.
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 – задовольнити.
Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 травня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2020 року у цій справі скасувати, справу № 620/881/20 направити для продовження розгляду до Чернігівського окружного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді	В.М. Соколов Л.О. Єресько   А.Г. Загороднюк