УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
20 листопада 2020 року
м. Київ
справа № 638/17192/19
провадження № 61-16339ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 ,
приватний виконавець, чиї дії та рішення оскаржуються, -приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Дмитро Вячеславович, 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 червня 2020 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Дмитра Вячеславовича, 
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д. В., в якій просила визнати виконавчий лист № 6-2381/09 таким, що не підлягає виконанню; скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д. В. про відкриття виконавчого провадження від 21 жовтня 2019 року, про накладення арешту на майно боржника від 21 жовтня 2019 року та про розшук майна боржника від 29 жовтня 2019 року.
Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 червня 2020 року у задоволенні скарги відмовлено.
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 червня 2020 року змінено у частині мотивів відмови у задоволенні скарги.
У іншій частині ухвалу залишено без змін.
Не погоджуючись із ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 червня 2020 року та постановою Чернігівського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року,ОСОБА_1 3 листопада 2020 року подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначені судові рішення і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
Згідно зі статтею 25 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України Верховний Суд переглядає у касаційному порядку судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій.
Згідно з пунктом 25 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо виправлення помилки у виконавчому документі або визнання його таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку. Отже, постанова апеляційного суду, прийнята за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції щодо визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, не входить до переліку судових рішень, які можуть бути предметом оскарження у касаційному порядку в контексті положень частини першої статті 389 ЦПК України.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційного суду в частині вирішення вимог скарги щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не входить до переліку судових рішень, які можуть бути предметом оскарження у касаційному порядку в контексті положень пункту 3 частини першої 
статті 389 ЦПК України, тому вказані судові рішення в цій частині не підлягають касаційному оскарженню.
Щодо касаційної скарги в частині оскарження судових рішень в частині вирішення вимог скарги щодо скасування постанов приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д. В. касаційний суд дійшов наступного висновку.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Підставою касаційного оскарження ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 червня 2020 року та постанови Чернігівського апеляційного суду від 30 вересня 2020 рокуОСОБА_1 вказуєпорушення норм процесуального права. Зазначає, що суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі: Акціонерного товариства (далі - АТ) «Альфа-Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Довіра та Гарантія», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій вбачається, що скарга заявника є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, Новозаводський районний суд м. Чернігова виходив із того, що, приймаючи постанови про відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно боржника та про розшук майна боржника, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Д. В. діяв у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження». 
Приймаючи постанову про зміну ухвали суду першої інстанції, Чернігівський апеляційний суд дійшов висновку про правильність відмови у задоволенні скарги. При цьому, суд зазначив, що АТ «Альфа-Банк», який є стягувачем у виконавчому провадженні, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є боржниками, до участі у справі не залучались, тому відмовити у задоволенні скарги необхідно з інших підстав, змінивши мотивувальну частину судового рішення. 
Крім того, апеляційний суд вказав, що залучення до участі у справі стягувача та боржника на стадії апеляційного перегляду справи цивільним процесуальним законодавством не допускається.  
Судами першої та апеляційної інстанцій за матеріалами справи установлено, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 30 червня 2009 року стягнено солідарно з  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Закритого акціонерного товариства (далі - ЗАТ) «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 86 478,62 грн, за процентами - 5 025,19 грн, пені - 29 555,92 грн. 
Ухвалою від 30 грудня 2009 року Новозаводський районний суд м. Чернігова задовольнив заяву Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «Альфа-Банк» про видачу виконавчого документа на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 30 червня 2009 року.
31 грудня 2009 року Новозаводський районний суд м. Чернігова видав виконавчий лист № 6-2381/09.
21 жовтня 2019 року до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д. В. надійшла заява АТ «Альфа-Банк» про примусове виконання виконавчого листа № 6-2381/09, виданого 31 грудня 2009 року Новозаводським районним судом м. Чернігова.
21 жовтня 2019 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д. В. відкрито виконавче провадження № 60367739 з примусового виконання Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 30 червня 2009 року.
Цього ж дня постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д. В. накладено арешт на майно та кошти ОСОБА_1 , які містяться на рахунках Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк».
Судами першої та апеляційної інстанцій також установлено, що ОСОБА_1 працює на Приватному підприємстві (далі - ПП) «Ательє Турнюр».
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нежитлове приміщення 1-го поверху № 147-10а, площею 450,60 кв.м, розташоване у АДРЕСА_1 , 
та на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований на АДРЕСА_2 .
Також ОСОБА_1 на праві власності належить транспортний засіб марки Citroen Jumper, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску.
29 жовтня 2019 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д. В. транспортний засіб марки Citroen Jumper, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, оголошено у розшук.
26 грудня 2019 року до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д. В. надійшла заява АТ «Альфа-Банк» про повернення виконавчого документа стягувачу.
26 грудня 2019 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д. В. виконавчий документ повернено стягувачу на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».
Поняття «суд, встановлений законом» стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність (див. mutatis mutandis, рішення Європейського суду з прав людиниу справі «Сокуренко і Стригун проти України» («Sokurenko and Strygun v Ukraine») від 20 липня 2006 року, заяви № 29458/04 та № 29465/04, § 24).
Згідно змісту статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам закону оскаржувані судові рішення суду першої інстанції у частині, яка не змінена апеляційним судом, та суду апеляційної інстанції відповідає. 
Відповідно до частини першої статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до частини першої статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. 
Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються (частина перша статті 450 ЦПК України).
Правильним є висновок апеляційного суду про обов`язкову участь у справі інших учасників виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про їх права та інтереси.
Проте, суд першої інстанції розглянув справу без участі стягувача та інших боржників, тому суд апеляційної інстанції правомірно змінив судове рішення у мотивувальній частині.
Доводи заявника про незалучення до участі у розгляді скарги АТ «Альфа-Банк», ТОВ «Довіра та Гарантія», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхиляються касаційним судом, оскільки апеляційним судом не прийнято рішення щодо прав та інтересів вказаних осіб; у задоволенні скарги заявника відмовлено. Особи, права яких, вважає заявник, вирішили суди, судові рішення не оскаржили. 
Крім того, саме заявник визначила такий склад осіб, які беруть участь у справі. 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, Верховний Суд виходить із того, що у даній справі сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних правовідносин, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованого та правильного висновку суду апеляційної інстанції.
Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 червня 2020 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року є необґрунтованою, додержання норм процесуального права судом апеляційної інстанції є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність ухвали суду першої інстанції у частині, яка не змінена апеляційним судом, та постанови суду апеляційної інстанції. 
Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року.
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
Оскільки ухвала суду першої інстанції у частині, яка не змінена апеляційним судом, та постанова суду апеляційної інстанції є законними і обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм процесуального права й підстави для їх скасування відсутні, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 червня 2020 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року суд відмовляє. 
Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 червня 2020 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 30 вересня 2020 рокуу справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Дмитра Вячеславовича.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                                        С. О. Карпенко 
В. А. Стрільчук
М. Ю. Тітов