ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року	 	Справа № 380/470/20 пров. № А/857/11900/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Большакової О.О., Затолочного В.С.,
при секретарі судового засідання – Хомича О.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Державного підприємства «Аргентум» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року (суддя Лунь З.І., м.Львів, повний текст складено 11 вересня 2020 року) у справі за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до Державного підприємства «Аргентум» про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року Головне управління ДПС у Львівській області (далі – Головне управління) звернулося до суду із позовом до Державного підприємства «Аргентум» (далі – ДП) в якому просило надати дозвіл на погашення усієї суми податкового боргу ДП за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року позов задоволено. Надано Головному управлінню дозвіл на погашення усієї суми податкового боргу в розмірі 1918203,59  грн за рахунок майна ДП, що перебуває у податковій заставі.
Не погодившись із ухваленим рішення, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
В доводах апеляційної скарги вказує, що позивач звернувся до суду з позовом у грудні 2019 року, тобто через п`ять років після прийняття судових рішень про стягнення з ДП коштів до бюджету, а отже з пропуском встановлених строків на звернення із адміністративним позовом, що передбачений частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС). Крім того, зазначає, що колишнім виконуючим обов`язки директора ДП Дидою В.І., чиняться перешкоди в діяльності підприємства, зокрема останнім не було передано по акту фінансову та бухгалтерську документацію, не зважаючи на неодноразові письмові звернення. По даному факту 15.04.2015 слідчим відділом Личаківського міського управління Міністерства внутрішніх справ у Львівській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Теперішнє керівництво ДП не володіє бухгалтерською, господарською документацією підприємства і по даний час, зокрема невідома інформація про стан фінансових справ, про наявність заборгованостей, судових рішень до призначення.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем дотримано законодавчо встановлений порядок реалізації свого права на звернення до суду з позовом про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна відповідача, що перебуває в податковій заставі, тому такий позов є підставним та підлягає задоволенню.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального права і дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ДП з 03.07.1991 перебуває на обліку у контролюючих органах, як платник податків, основний вид діяльності КВЕД 24.41 виробництво дорогоцінних металів (а.с.4-10).
Відповідно до розрахунку податкового боргу ДП станом на 17.09.2019 по податку на додану вартість заборгованість становить 1918203,59 грн (а.с.11).
22.01.2013 та 18.11.2013 затверджено акти опису майна опису майна, що належить ДП (а.с.52-56).
29.01.2013, 10.12.2013, 15.01.2018 до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено запис про накладення обтяження (податкової застави) на майно відповідача на підставі статей 88-89 Податкового кодексу України (далі – ПК).
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року у справі №813/5969/13-а, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2015 року, з рахунків ДП стягнуто податковий борг на суму 1317555,92грн (а.с.12-14).
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2015 року у справі №813/5393/15 стягнуто з рахунків відповідача податковий борг на суму 863250,80 грн. Зазначені судові рішення набрали законної сили та у встановленому законом порядку не скасовані (а.с.15-18).
На виконання цих судових рішень позивач направив до установ банків, де обслуговується відповідач, інкасові доручення, які повернуті без виконання у зв`язку з відсутністю коштів на рахунку для погашення податкового боргу (а.с.32-41).
Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) встановлено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (пункт 36.1 статті 36 ПК).
Податковий борг –це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК).
Згідно з пунктом 87.2 статті 87 ПК джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
Не можуть бути використані як джерела погашення податкового боргу платника податків, зокрема майно платника податків, надане ним у заставу іншим особам (на час дії такої застави), якщо така застава зареєстрована згідно із законом у відповідних державних реєстрах до моменту виникнення права податкової застави (підпункт 87.3.1 пункту 87.3 статті 87 ПК).
Відповідно до пунктів 88.1 та 88.2 статті 88 ПК з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.
За приписами пункту 89.1 статті 89 вказаного Кодексу право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.
Згідно з пунктом 89.2 статті 89 ПК з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому. У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.
Як установлено пунктом 89.3 статті 89 ПК майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг. Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Порядок продажу майна, що перебуває у податковій заставі, врегульовано положеннями статті 95 ПК.
Пунктами 95.1 та 95.2 статті 95 ПК встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
За приписами пункту 95.3 цієї ж статті cтягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Зміст наведених законодавчих положень дає підстави для висновку, що податковий борг платника податків може бути погашений за рахунок будь-якого майна такого платника, переданого у податкову заставу, при цьому рішення про погашення усієї суми податкового боргу шляхом продажу майна, яке перебуває у податковій заставі приймається на підставі рішення суду.
Обов`язковими умовами (обставинами), наявність яких в своїй сукупності зумовлює виникнення у контролюючого органу права на звернення до суду із даним позовом є: наявність у платника податків боргу зі сплати податків (зборів, обов`язкових платежів); сума заборгованості платника податків на момент звернення контролюючого органу до суду із позовом про надання дозволу на погашення боргу за рахунок майна платника має бути узгодженою у встановленому законодавством порядку; відсутність коштів на рахунках платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків; наявність майна платника податків - боржника у податковій заставі.
Сукупність вказаних обставин наділяє контролюючого орган правом на звернення до суду із позовом про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків.
Вказані висновки, щодо застосування наведених вище правових норм, викладені у постанові Верховного Суду від 28 серпня 2020 року у справі №809/362/17.
До предмету доказування у справі, що розглядається, входять обставини щодо переліку усіх відкритих платником податків банківських рахунків, наявність/відсутність на таких рахунках грошових коштів, необхідних для погашення наявної у відповідача суми податкового боргу, а також вчинення податковим органом дій щодо стягнення коштів з таких рахунків.
Як підтверджено матеріалами справи, відповідно до даних про банківські рахунки, які були відкритті ДП, усі вони станом на час звернення до суду із цим позовом є закритими (а.с.62).
Інкасові доручення, що направлялись позивачем на погашення заявленої у цій справі суми боргу повертались без виконання в зв`язку з відсутністю грошових коштів на рахунках платника.
Таким чином, оскільки відповідачем відповідно до наведених вище судових рішень, з урахуванням добровільно сплачених сум, не погашено узгодженої суми заборгованості, що заявлена у цьому позові, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про можливість задоволення позовних вимог щодо надання дозволу на погашення податкового боргу відповідача за рахунок його майна, що перебуває у податковій заставі згідно актів опису майна.
Відносно доводів скаржника про те, що позивачем порушено тримісячний строк звернення до суду, що встановлений статтею 122 КАС, оскільки рішення суду про стягнення боргу з відповідача було прийнято у 2015 році, а до суду Головне управління звернулося лише у 2019 році, то апеляційний суд такі відхиляє, так як положеннями пункту 102.4 статті 102 ПК передбачено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
Оскільки податковий борг, у цій справі стягується за рішеннями суду, та він не погашений і не визнаний безнадійним, то немає підстав, для застосування строку звернення до суду з позовом.
Щодо того, що колишнім керівництвом ДП вчиняються перешкоди у здійсненні діяльності відповідача і по даний час чинному керівнику не відомо про дійсний стан фінансових справ підприємства, в тому числі наявності заборгованості, то суд апеляційної інстанції не приймає такі до уваги, оскільки дані обставини не спростовують підтверджених судовими рішеннями фактів наявності у ДП узгоджених сум заборгованості, як і не може бути підставою для визнання заявлених вимог позивача необґрунтованими. Оцінка ж дій колишнього керівника про перешкоджання діяльності ДП не входить у предмет доказування в межах цієї справи та така буде надана іншими компетентними органами або судом за наявності стосовно цих обставин відповідного спору.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Аргентум» залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	В. С. Затолочний  	
Повне судове рішення складено та підписано 14 грудня 2020 року у зв`язку з перебуванням судді-доповідача на курсах з підвищення кваліфікації у період з 07.12.2020 по 11.12.2020.