ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року 
м. Київ
справа № 809/249/17
адміністративне провадження № К/9901/42879/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого  - Бучик А.Ю.,
суддів:  Мороз Л.Л., Рибачука А.І. 
розглянувши в порядку письмового провадження  касаційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 березня 2017 року (суддя Кишинський М.І.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року (колегія суддів: Святецький В.В., Гудим Л.Я., Довгополов О.М.) у справі за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області до Управління Держпраці в Івано-Франківській області про визнання незаконною та скасування постанови, -
УСТАНОВИВ:
В  лютому 2017 року Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області (далі - РВ ФДМУ по Івано-Франківській області) звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці в Івано-Франківській області за №09-01-021/41 від 26.01.2017.
Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суд від 30 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.  
Не погоджуючись з судовими рішеннями, посилаючись на неправильне  застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, позивач  подав касаційну скаргу, в якій просить судові рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.
Касаційну скаргу обґрунтовано тим,  що на час перевірки в регіональне відділення надавалась книга обліку руху трудових книжок. Порушення Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 за своєю малозначимістю не підлягає відповідальності згідно абзацу 8 ч.2 ст. 265 КЗпП. Виходячи з приписів ст. 56 розділу VII Закону України ,,Про державну службу", регіональне відділення вважає за достатнє заповнення табелів робочого часу мінімальною кількістю показників, оскільки згідно з приміткою Наказу Державного комітету статистики України від 05.12.2008 р. за №489 ,,Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці" форма заповнення табелю робочого часу носить рекомендаційний характер і складається із мінімальної кількості показників, необхідних для заповнення форм державних статистичних спостережень (зразок в матеріалах справи). При необхідності форма може бути доповнена іншими показниками, необхідними для обліку на підприємстві. Затримка виплати частини суми заробітку звільненому працівнику ОСОБА_1 сталась через донарахування додаткових сум, в тому числі виплат їй окладу, рангу, надбавки у більшому розмірі, ніж їй було виплачено при звільненні.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 вересня  2017 року  відкрито касаційне провадження.
Справу передано до Верховного Суду.
Відзив  на касаційну скаргу  не надходив.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи та вимоги касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга        задоволенню не підлягає        з наступних підстав.
Судами встановлено, що  за наслідками позапланової перевірки РВ ФДМУ по        Івано-Франківській області з питань дотримання вимог законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування позивача, оформленої актом за №09-01-0027/4 від 06.01.2017, Управління Держпраці в Івано-Франківській області внесло позивачу припис про усунення порушень та дотримання вимог частини другої ст. 30 Закону України ,,Про оплату праці", ст.ст.116,47 КЗпП України, абзацу п`ятого пункту 7.1 глави 7 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, п. 4б постанови КМ України від 08.02.1995 року №100.
Висновки Управління Держпраці в Івано-Франківській області базуються на тому, що під час перевірки були виявленні порушення вимог законодавства, а саме: 
- абзацу 5 пункту 7.1 глави 7 Інструкції про порядок ведення трудових книжок №58 - книга обліку руху трудових книжок позивача не пронумерована, не прошнурована та не скріплена підписом керівника підприємства і печаткою; 
- ст.ст. 116, 47 КЗпПУ - при звільненні працівників виплата всіх сум, що належать їм в день звільнення не проводиться (завідувач сектору інформаційного забезпечення ОСОБА_1 звільнена з роботи 07.09.2016 року, однак повний розрахунок з нею проведено не в день звільнення, а 09.09.2016 року та 29.11.2016 року); 
- п. 4 б постанови КМУ від 08.02.1995 року №100 - при перерахунку компенсації за невикористану відпустку завідувачу сектору інформаційного забезпечення ОСОБА_1 бухгалтерією регіонального відділення у вересні виплачена сума склала 8121,27 грн., а в листопаді донараховано та виплачено ще 867,62 грн. ; 
- ч.2 статті 30 Закону України ,,Про оплату праці" - в табелях обліку робочого часу працівників регіонального відділення з червня 2016 року по грудень 2016 року не відображені відпрацьовані працівниками години, у зв`язку з чим неможливо встановити кількість відпрацьованих годин працівниками установи за місяць чим порушено вимоги вказаної статті. Табелі обліку робочого часу не ведуться відповідно до вимог Наказу державного комітету статистики України від 05.12.2008 року №489 ,,Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці", не відповідають затвердженій типовій формі первинної облікової документації підприємств та не відображають обов`язкові показники необхідні для заповнення форм державних статистичних спостережень з праці.
Також за наслідками розгляду акту перевірки заступник керівника Управління Держпраці в Івано-Франківській області винесла постанову за №09-01-0027/41 від 26 січня 2017 року про накладення на Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області штрафу в розмірі 3200 грн.
Не погоджуючись з постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивачем фактично допущені вказані порушення, а тому постанова винесена у спосіб, встановлений законом.
Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України №301 від 27 квітня 1993 року «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
На виконання пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України №301 від 27 квітня 1993 року «Про трудові книжки працівників» наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.
Відповідно до п. 7.1 Інструкції книга обліку  бланків  трудових  книжок  і  вкладишів  до них і книга обліку руху  трудових  книжок  мають  бути  пронумеровані, прошнуровані та   скріплені   підписом  керівника  підприємства  і печаткою.
Всупереч вказаній нормі книги обліку трудових книжок не була пронумерована, прошнурована та скріплена печаткою.
Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці» роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.
Згідно з підпунктом 4.3 пункту 4 наказу Державного комітету статистики України від 05 грудня 2008 року №489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» затверджено типову форму табеля обліку робочого часу.
Колегія суддів не приймає посилання позивача, що заповнення форми табелю робочого часу носить рекомендаційний характер і складається із мінімальної кількості показників, оскільки судами встановлено, що в  перевіряємий період табель робочого часу взагалі не заповнювався із позначенням кількості робочих годин, що і є мінімальним показником.
Статтею 35 Закону України "Про оплату праці" визначено, що контроль за додержанням законодавства про оплату праці здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізовує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю. Зазначені державні органи мають право одержувати від суб`єктів господарювання та найманих ними осіб інформацію, документи і матеріали та відвідувати місця здійснення господарської діяльності під час виконання трудової функції такими найманими особами.
Статтею 27 Закону України "Про відпустки" зазначено, що нагляд за додержанням законодавства про відпустки здійснюють спеціально уповноважені на те органи та інспекції, які не залежать у своїй діяльності від власника або уповноваженого ним органу.
Статтею 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Судами встановлено, що завідувач сектору інформаційного забезпечення    ОСОБА_1 звільнена з роботи 07.09.2016, однак повний розрахунок з нею проведено не в день звільнення, а 09.09.2016 та 29.11.2016); зокрема в листопаді 2016 року проведено компенсацію за невикористану в сумі  ще 867,62 грн.
Колегія суддів  зазначає, що судами підтверджено, що позивачем порушено порядок ведення трудових книжок,  при звільненні працівника ОСОБА_1 виплата всіх сум, що належала їй в день звільнення не було проведена, а також не була в повному обсязі виплачена компенсація за невикористану відпустку; встановлено порушення вимог щодо ведення табелів обліку робочого часу. Вказані обставини також і не заперечуються позивачем в касаційній скарзі.
Згідно з нормою   частини другої ст.265 КЗпП України юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: […] порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що оскаржувана постанова винесена у спосіб, передбачений законом, та скасуванню не підлягає.
Відповідно до статті 350 КАС України (в редакції до набрання чинності змінами, внесеними Законом України від 15.01.2020 № 460-IX) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області залишити без задоволення.
Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 березня 2017 року  та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року   залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                 А.Ю. Бучик

Судді                                                                                                              Л.Л. Мороз

                                                                                                                       А.І. Рибачук