ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/18276/20                                                                                 Головуючий у 1 інстанції: Шейко Т.І.
                                                                                Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  07 грудня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача                                    Вівдиченко Т.Р.
Суддів                                                      Бужак Н.П.
                                                                 Черпіцької Л.Т.
За участю секретаря                               Борейка Д.Е.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно статті 229 КАС України, адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови про арешт коштів, -

                                                  ВСТАНОВИЛА:
          Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича, в якому просив:
- визнати протиправною та скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича від 24 березня 2020 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №61627848 в частині накладення арешту на кошти ОСОБА_1 , що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в Акціонерному товаристві «Ощадбанк»;
- зобов`язати Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича зняти арешт з коштів ОСОБА_1 , що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в Акціонерному товаристві «Ощадбанк».
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 вересня 2020 року  позов задоволено. 
Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича від 24 березня 2020 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №61627848 в частині накладення арешту на кошти ОСОБА_1 , що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в Акціонерному товаристві «Ощадбанк».
Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича вчинити дії щодо зняття арешту з коштів ОСОБА_1 , що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в Акціонерному товаристві «Ощадбанк».
Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що рахунок, який було відкрито боржником - ОСОБА_1 у AT «Ощадбанк» не є рахунком зі спеціальним режимом використання.
06 листопада 2020 року електронною поштою до Шостого апеляційного адміністративного суду від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без участі позивача та його представника.
Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.
Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 13 лютого 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажугою Владиславом Юрійовичем було вчинено виконавчий напис (зареєстрований в реєстрі за №231) про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором R241.0057987 від 22 грудня 2015 року в сумі 41 553,41 грн.
На підставі заяви стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» за вих. №54/ПВ/20 від 12 березня 2020 року, зареєстрованої 23 березня 2020 року за вх. №58, Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Р.В. відкрито виконавче провадження ВП №61627848, про що 24 березня 2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.
Окрім того, Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Р.В. винесено постанову про арешт коштів боржника від 24 березня 2020 року, зі змісту якої вбачається, що, у відповідності до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», для забезпечення реального виконання виконавчого документа встановлені відкриті в установах банку рахунки боржника, а саме: АТ «ОТП БАНК», АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», АТ «ПУМБ», «АТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ», АТ «УКРГАЗБАНК», 14360570, АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»; 21133352, Акціонерне товариство «Універсал Банк» та постановлено накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також, кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
З супровідного листа приватного виконавця від 24 березня 2020 року №37, адресованого, зазначеним у постанові про арешт коштів боржника, банківським установам вбачається, що, керуючись статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», статтею 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність», приватний виконавець просив банківські установи надати інформацію про залишки коштів, про арешт коштів, про зупинення видаткових операцій на рахунках боржника ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ).
Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Р.В. винесено постанову від  21 квітня 2020 року №61627848 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
В матеріалах справи наявна довідка Філії - Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» від 30 квітня 2020 року №16-43/564, видана на ім`я ОСОБА_1 про те, що у ТВБВ №10013/309 філії - Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» МФО 325796 ЄДРПОУ 09325703 на його ім`я відкрито зарплатний рахунок № НОМЕР_1 .
Також, матеріали справи містять звернення ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Р.В. із заявою від 15 квітня 2020 року, зареєстрованою 17 квітня 2020 року, щодо розблокування банківського рахунку № НОМЕР_1 .
Станом на час звернення позивача до суду із заявленими позовними вимогами відповіді від відповідача ним не отримано та арешт з рахунку № НОМЕР_1 не знято.
Не погоджуючись із постановою про арешт коштів боржника, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини врегульовані нормами Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Статтею 1 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до  ч. 1 ст. 13    Закону №1404-VІІІ, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
За приписами ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VІІІ, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Частиною 1 статті 48 Закону №1404-VІІІ передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
Згідно ч. 8 ст. 48 Закону №1404-VІІІ, виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника. 
Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону №1404-VIII, не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.
Приписами ч.ч. 1-2 ст. 56 Закону №1404-VIII передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.  
Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.
Частинами 3-4 статті 56 Закону №1404-VIII закріплено, що арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.
Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.
Пунктом 1 частини 4 статті 59 Закону №1404-VIII визначено, що підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є  отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.
Згідно положень статті 68 Закону №1404-VIII, стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.
Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.
Відповідно до ч.ч. 1-2 статті 70 Закону №1404-VIII, розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. 
Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.
Частиною 3 статті 70 Закону №1404-VIII передбачено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.
Окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів, що відповідно до Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню визначає Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за №1302/29432; далі - Інструкція).
Пунктом 8 Інструкції встановлено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.
Як вбачається з матеріалів справи, Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Р.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 24 березня 2020 року ВП №61627848 (а.с. 29 звор.).
Також, Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Р.В. винесено постанову про арешт коштів боржника від 24 березня 2020 року (а.с. 9).
Зі змісту вищевказаної постанови вбачається, що для забезпечення реального виконання виконавчого документа встановлені відкриті в установах банку рахунки боржника, а саме: АТ «ОТП БАНК», АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», АТ «ПУМБ», «АТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ», АТ «УКРГАЗБАНК», 14360570, АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»; 21133352, Акціонерне товариство «Універсал Банк», керуючись ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»,  постановлено накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також, кошти на рахунках, що буть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
Як було вищезазначено, статтею 52 Закону №1404-VIII встановлено заборону для виконавця для накладення арешту на кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.
Статтею 18 Закону №1404-VIII передбачено обов`язок виконавців здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. При цьому, правом виконавця, зокрема, є:
- з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;
-отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 17 січня 2020 року у справі № 340/1018/19 зазначив наступне: «…рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби».
Вказаний правовий висновок щодо повноважень виконавчої служби виокремлювати такі банківські рахунки висвітлено, також, у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року у справі № 340/3042/19.
З огляду на вищезазначене, доводи апелянта про те, що приватний виконавець самостійно не визначає які саме рахунки із належних боржнику є рахунками зі спеціальним режимом користування, колегія суддів вважає необгрунтованими.
Також, посилання апелянта на неповернення AT «Ощадбанк» оскаржуваної постанови, на переконання колегії суддів, не звільняє відповідача від обов`язку виокремлення рахунків із спеціальним режимом використання або інших рахунків, звернення стягнення на які заборонено законом.
Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 звертався до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Р.В. із заявою від 15 квітня 2020 року, зареєстрованою 17 квітня 2020 року, в якій просив розблокувати банківський рахунок № НОМЕР_1 , оскільки, він є заробітним (а.с. 92).
До вищевказаної заяви позивачем було додано Виписку по картковому рахунку № НОМЕР_1 , з якої вбачається, що на вказаний рахунок ОСОБА_1 нараховується заробітна плата.
Крім того, в матеріалах справи міститься довідка Філії - Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» від 30 квітня 2020 року №16-43/564, видана на ім`я ОСОБА_1 про те, що у ТВБВ №10013/309 філії - Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» МФО 325796 ЄДРПОУ 09325703 на його ім`я відкрито зарплатний рахунок № НОМЕР_1 (а.с. 10).
Отже, доводи апелянта про те, що  рахунок, який було відкрито боржником - ОСОБА_1 у AT «Ощадбанк» не є рахунком зі спеціальним режимом використання, а є поточним, спростовуються вищезазначеним.
Заробітна плата, в розумінні поняття «власності», є майном, на захист якого, в тому числі, стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також, знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю України, статтях 15, 22, 24 Закону України «Про працю».
Вказані норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги, визнано протиправною та скасовано постанову Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича від 24 березня 2020 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №61627848 в частині накладення арешту на кошти ОСОБА_1 , що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в Акціонерному товаристві «Ощадбанк»,  а також, зобов`язано відповідача вчинити дії щодо зняття арешту з коштів позивача, що знаходяться на вищевказаному рахунку.
Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявність правових підстав для їх задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому, підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 229, 243, 287, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 вересня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в строк, визначений статтею 328 - 329 КАС України.

 Суддя-доповідач                                                                                Вівдиченко Т.Р.
          
 Судді                                                                                                  Бужак Н.П.
                                                                                                  
                                                                                                           Черпіцька Л.Т.