КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
            
справа №754/341/19                                                                     головуючий у суді І інстанції: Бабко В.В.
провадження №22-ц/824/13288/2020                                         головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
24 листопада 2020 року                                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Головуючого судді:                                              Сушко Л.П.,  
суддів:                                                           Іванової І.В., Сліпченка О.І.,
секретар судового засідання:                                  Спеней О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Правекс Банк» на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 11 серпня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Правекс Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_4 про визнання нерухомого майна предметом іпотеки та поновлення записів про іпотеку та заборону відчуження,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У січні 2019 року Акціонерне товариство «Правекс Банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання нерухомого майна предметом іпотеки та поновлення записів про іпотеку та заборону відчуження, в якому просить визнати квартиру АДРЕСА_1 предметом іпотеки, визнати АТ «Правекс Банк» іпотекодержателем квартири АДРЕСА_1 , визнати ОСОБА_2 іпотекодавцем 1/3 квартири АДРЕСА_1 , визнати ОСОБА_3 іпотекодавцем 2/3 квартири 
АДРЕСА_1 , поновити записи іпотеки та заборони відчуження щодо квартири 
АДРЕСА_1 , стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь АТ «Правекс Банк» суму судового збору у розмірі 8810, 00 грн. 00 коп..
Позовну заяву обґрунтовано тим, що 10.09.2008 року ОСОБА_1 уклала з АКБ «Правекс Банк», правонаступником якого є АТ «Правекс Банк», кредитний договір № 1316-002/08Р, відповідно до якого банк зобов`язувався надати ОСОБА_1 кредит у сумі 178 500, 00 доларів США, а ОСОБА_1 зобов`язувалась в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредитку. Банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі. В забезпечення належного виконання зобов'язання за Кредитним договором був укладений Договір іпотеки № 1316-002/08Р 
від 10.09.2008 року між ОСОБА_1 та АКБ «Правекс Банк». Іпотечний договір було посвідчено Антиповою І.В., нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 5284. За умовами Іпотечного договору ОСОБА_1 передає в іпотеку в якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором наступне нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1 . Обтяження згідно іпотечного договору, було зареєстровано у Державному реєстрі іпотек. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 3 грудня 2009 року у справі № 22-ц-1862/12 було визнано недійсним Іпотечний договір, внаслідок цього, було вилучено записи про іпотеку та заборону відчуження з відповідних реєстрів. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 04.05.2012 у справі № 22-ц-1862/12 було скасовано рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 3 грудня 2009 року, проте, записи про іпотеку та заборону відчуження поновлено не було. Враховуючи відсутність запису про іпотеку та заборону, 24.04.2018 року було здійснено державну реєстрацію права власності на Предмет іпотеки згідно з договором купівлі-продажу, серія та номер: 4404 від 25.10.2011 року, відповідно до якого, новими власниками майна є ОСОБА_2 (1/3 майна) та ОСОБА_3 (2/3 майна).
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 11 серпня 2020 року у позовівідмовлено повністю.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням АТ «Правекс Банк» подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ «Правекс Банк» задовольнити в повному обсязі. Вказує, що на момент подання апеляційної скарги, склалася ситуація, відповідно до якої заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №1316-002/08Р віл 10.09.2008 року не погашена. Кредитор (іпотеко держатель) має право скористатись одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, в позасудовому порядку, однак, відсутність в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про іпотеку квартири АДРЕСА_1 , який виключений на підставі судового рішення, що було подальшому скасовано, перешкоджає реалізації цього права АТ «Правекс Банк». Також зазначає, що Договір іпотеки від 10.09.2008 року є чинним, судом недійсним або припиненим не визнаний, відтак, з 10.09.2008 року є дійсними права АТ «Правекс Банк» як іпотекодержателя щодо квартири АДРЕСА_1 . Також, посилається на постанови ВС від 27.05.2020 №6-332цс15 та від 25.05.2016 року у справі №6-2858цс15, постанови колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.03.2019 року у справі № 643/19761/13-ц. Вважає, що у разі скасування незаконного судового рішення про визнання іпотеки недійсною, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису в Державному реєстрі іпотек, оскільки відпала підстава виключення цього запису.
Адвокат Корчинська Л.В., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , подала відзив на апеляційну скаргу, у якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Вказує, що 22.09.2013 року відповідач ОСОБА_1 продала вищевказану квартиру ОСОБА_5 .. 25.10.2011 у встановленому законом порядку, відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 придбали спірну квартиру у ОСОБА_5 , після чого вони не набули статусу іпотекодавців, оскільки придбали спірну квартиру не у іпотекодавця ОСОБА_1 , як сторони договору іпотеки, а у фізичної особи ОСОБА_5 .. Квартиру ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , як молоде подружжя придбало квартиру за кошти взяті у борг у матері відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , після чого вони набули статус іпотекодавців 25.10.2011р. уклавши іпотечний договір з іпотеко держателем третьою особою - ОСОБА_4 .. Також зазначає, що особа яка подала апеляційну скаргу, вказала що кінцевий строк повернення кредиту - 10.09.2028р., але судом установлено, що на підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 13.05.2010 року змінений строк дії кредитного договору, кінцевий строк повернення визнано 13.05.2010 року, і цей факт позивачем не оспорюється. В 2010 році, коли виникла заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором і квартира перебувала у її власності, банк жодного способу звернення стягнення на предмет іпотеки не застосував, вчасно не використав належні права і способи задоволення кредитним вимог, пред'явивши їх до позичальника. Також, заочним рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 13.05.2010 року стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Правекс Банк» заборгованість за кредитним договором, позовну вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки банк не заявляв. ПАТ КБ «Правекс Банк» на підставі рішення суду 13.10.2010 року отримав виконавчий лист №2-748/1-10 на примусове виконання рішення суду, але не скористався таким правом.
Адвокат Коваленко В.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Вказує, що особа яка подала апеляційну скаргу, не надала ані нових доказів, ані додаткових обґрунтувань, ані підстав для оспорювання які раніше не були встановлені в суді першої інстанції. Також банк не звертався з заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, протягом тривало чого часу не вживав жодних дій до реалізації будь-яких, зазначених ним прав. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10.07.2018 року у справі № 755/6807/18 за заявою ПАТ КБ «Правекс Банк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку на пред`явлення виконавчого документу на виконання було відмовлено. Судом встановлено, що впродовж п'яти років ПАТ «Правекс-Банк» по суті не вживав жодних дій та починаючи з 13.08.2012 року по теперішній час не цікавився рухом виконавчого провадження, доказів зворотного суду не надано. Постановою Київського апеляційного суду від 22 листопада 2018 року ухвала залишена без змін. 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що банком не своєчасно вжито заходи щодо забезпечення виконання основного зобов`язання за рішенням суду, крім того, кредитор не оспорює дій попереднього іпотекодавця з відчуження спірного майна під час зняття судовим рішенням обтяження та права власності ОСОБА_1 на це майно. А тому, позовні вимоги визнання нерухомого майна предметом іпотеки та поновлення записів про іпотеку та заборону відчуження та визнання відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 іпотекодавцями не знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, вони в такому вигляді не ґрунтуються на встановлених нормах цивільного законодавства України, оскільки представником позивача не надано суду доказів, які б суд міг покласти в основу задоволення вимог позивача, як це передбачено статтями 77-80 ЦПК України.
Однак, такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону. 
Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
 Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
 Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У постанові Верховного Суду України від  27 травня 2015 року у справі                       №6-332цс15 зазначено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення. За таких умов у разі скасування незаконного судового рішення про визнання іпотеки недійсною, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису в Державному реєстрі іпотек, оскільки відпала підстава виключення цього запису. Це означає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек.
Встановлено, що 10.09.2008 між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є АТ «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №1316-002/08Р.
Згідно із умов Кредитного договору, Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит у сумі 178500,00 доларів США, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Кінцевий термін повернення кредиту 10.09.2028, однак на підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 13.05.2010, змінений строк дії кредитного договору, визнано 13.05.2010.
В забезпечення належного виконання зобов`язання за Кредитним договором був укладений Договір іпотеки №1316-002/08Р від 10.09.2008 між ОСОБА_1 та АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», іпотечний договір посвідчено нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В., зареєстровано в реєстрі за № 5284.
Згідно умов Іпотечного договору ОСОБА_1 передає в іпотеку в якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором 1316-002/08Р нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .
Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2009 визнано кредитний договір 1316-002/08Р від 10.09.2008, укладений між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є АТ «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силкою І.В., за реєстрованим номером №5904 недійсним;припинено взаємні права та зобов`язання сторін за кредитним договором 1316-002/08Р від 10.09.2008; зобов`язано Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк» закрити позичковий рахунок № НОМЕР_1 відкритий у АКБ «Правекс-Банк» на ім`я ОСОБА_1 ; визнано Іпотечний договір укладений 10.09.2008 між Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силкою І.В., за реєстрованим номером № 5904 недійсним; припинено взаємні права та обов`язки сторін відповідно до Іпотечного договору №1316-002/08Р від 10.09.2008.
На підставі Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2009 вилучено запис з Державного реєстру іпотек та знято заборону відчуження з квартири АДРЕСА_1 .
Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 13.05.2010, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс -Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 1493786,24грн, представник позивача отримав виконавчий лист на примусове виконання рішення суду.
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 29.02.2012, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 13.05.2010 відхилено.
22.09.2011 між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .
25.10.2011 між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тесленко Ю.П.
Згідно договору купівлі-продажу від 25.10.2011, продавець передав у власність квартиру АДРЕСА_1 , а покупці прийняли її в наступних частинах: ОСОБА_3 2/3 частини квартири, ОСОБА_2 1/3 частину квартири.
25.10.2011 між ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тесленко Ю.П. зареєстрований в реєстрі № 4410.
Відповідно до договору іпотеки від 25.10.2011, забезпечується зобов`язання, що випливає з договору позики, укладеного між ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , за умовами якого Іпотекодавці зобов`язуються своєчасно повернути Іотекодержателю суму позики в розмірі 797 570,00грн, еквівалент 100000 доларів США 00 центів за офіційним курсом, встановленим Національним банком України на 25 жовтня 2011 року в строк до 25.10.2021 включно.
Згідно договору іпотеки від 25.10.2011 для виконання умов та основного зобов`язання за основним договором, іпотекодавці передали іпотекодержателю в іпотеку майнові права на квартиру номер АДРЕСА_1 .
Новим іпотекодержателем відносно нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 .
Рішенням Апеляційного суду Київської області від 04.05.2012 у справі 22-ц-1862/12, скасовано рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2009 та ухвалено про відмову в позові ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Правекс-Банк» про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними.
Після скасування рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2009, представник позивача Акціонерного товариства «Правекс-Банк» звернувся до Апеляційного суду Київської області з вимогою про винесення додаткового рішення, а саме про зобов`язання органів нотаріату накласти заборону відчуження об`єкта нерухомого майна, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .
Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 01.10.2012, представнику позивача Акціонерного товариства «Правекс-Банк» було відмовлено в ухвалені додаткового рішення, зазначивши, що сторонами по справі не було заявлено вимога про зобов`язання органів реєстрації накласти заборону відчуження об`єкта нерухомого майна та не була предметом судового розгляду.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва в задоволені заяви Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк», боржник - ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відмовлено. Ухвала суду мотивована тим, що 13.08.2012 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №33834549, згідно виконавчому листу № 2-748, виданого 03.08.2012 Дніпровським районним судом м. Києва. 26.06.2013 державним виконавцем на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану, копію якої разом з оригіналом виконавчого документа було направлено на адресу ПАТ «Правекс-Банк». Судом встановлено, що впродовж п`яти років повторно ПАТ «Правекс-Банк» не звертався, жодних документів, що стягувач починаючи з 13.08.2010 по теперішній час цікавився рухом виконавчого провадження, суду не надано. Ухвала набрала законної сили 16.07.2018.
Відповідно ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до ст. ст. 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Відповідно до ч.4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
У суді апеляційної інстанції представник позивача суду пояснив, що після скасування рішення Фастівського районого суду Київської області та звертаючись до суду із позовом в якому просив:
визнати квартиру АДРЕСА_1 предметом іпотеки;
 визнати АТ «Правекс Банк» іпотекодержателем квартири АДРЕСА_1 ; 
визнати ОСОБА_2 іпотекодавцем 1/3 квартири АДРЕСА_1 ; 
визнати ОСОБА_3 іпотекодавцем 2/3 квартири АДРЕСА_1 ;
поновити записи іпотеки та заборони відчуження щодо квартири 
АДРЕСА_1 , представники банку не отримували відмові від державного реєстратора щодо поновлення запису у реєстрі та взагалі не звертались до реєстратора з такими вимогами.
Також представник банку у суді апеляційної інстанції погодилась з тим, що на час розгляду справи у реєстрі наяний запис іпотеки та заборони відчуження щодо квартири 
АДРЕСА_1 за договором іпотеки від 25.10.2011р.. Також зазначила, що не вона скаладала позовну заяву та не може пояснити, чому позовна вимога щодо поновлення запису у реєстрі викладена без посилання на договір іпотеки №1316-002/08Р від 10.09.2008 року між ОСОБА_1 та АКБ «ПРАВЕКС-БАНК».
Суд апеляційної інстанції вважає необхідним змінити мотивувальну частину рішення суду першої інстанції виходячи з того, що в матеріалах справи відсутні докази та судом не встановлено обставин порушення прав позивача, оскільки останній не звертався до держаних реєстраторів щодо відновлення запису у реєстрі на підставі договору іпотеки №1316-002/08Р від 10.09.2008 року укладеного між ОСОБА_1 та АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», після скасування рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2009р.. У зв`язку з чим позоні вимоги не підлягають до задоволення.
Крім того, позовні вимоги про визнання квартири АДРЕСА_1 предметом іпотеки та визнати АТ «Правекс Банк» іпотекодержателем квартири АДРЕСА_1 не підлягають до задоволення, оскільки предмет договору іпотеки та іпотекодержатенль визначаються у договорі іпотеки і додаткового визнання не потребують у судовому порядку, з урахуванням того, що на час розгляду справи договір іпотеки не був визнаний не дійсним.
Позовна вимога про поновлення запису іпотеки та заборони відчуження щодо квартири АДРЕСА_1 не підлягає задоволенню, оскільки на час розгляду справи зазначена квартира перебуває у реєстрі іпотеки та заборони, однак за іншим іпотечним договором від 25.10.2011р..
Позовні вимоги про визнання ОСОБА_2 іпотекодавцем 1/3 квартири АДРЕСА_1 та визнання ОСОБА_3 іпотекодавцем 2/3 квартири АДРЕСА_1 також не підлягають задоволенню, оскільки зазначений статус вони набувають відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» та він потребує підтвердження в судовому порядку.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що права позивача не були порушено відповідачами.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, проте невірно встановив обставини справи та не вірно зазначив мотиви щодо відмови у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції підлягає зміні у мотивувальній частині в редакції цієї постанови у відповідності до ст. 376 ЦПК України.  
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376 ЦПК України, суд,
 
                                                     ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Правекс Банк» задовольнити частково.
Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 11 серпня 2020 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено «26» листопада 2020 року.
  Головуючийсуддя	 	
  Судді	Л.П. Сушко       І.В. Іванова      	
 	О.І. Сліпченко