ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/15729/17                                                                              Суддя першої інстанції: Добрівська Н.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  01 жовтня 2020 року                                                                                    м. Київ
          
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          головуючого судді                        - Горяйнова  А.М.,
          суддів                                            - Костюк Л.О. та Чаку Є.В.,
          за участю секретаря                     - Король Ю.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства «ЛЕКС» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2017 року ПАТ «ЛЕКС» (у зв`язку зі зміною організаційно-правової форми товариства - АТ «ЛЕКС») звернулося до суду з позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві (процесуальним правонаступником якого є Головне управління ДПС у м. Києві) від 23 серпня 2017 року № 0005671402.  
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2018 року, вказаний адміністративний позов було задоволено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішення, Головне управління ДПС у м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2018 року обґрунтована тим, що суд першої інстанції неповно встановив фактичні обставини справи та неправильно застосував норми матеріального права. Скаржник вказує на те, що фактичне здійснення господарських операцій позивача із ТОВ «СІАТЕЛ КОМПАНІ» не підтверджується належними доказами.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року апеляційну скаргу було залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2018 року - без змін. 
Разом з тим постановою Верховного Суду від 04 грудня 2019 року зазначену постанову було скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
Приймаючи рішення про направлення справи на новий розгляд, Верховний Суд виходив з того, що суд апеляційної інстанції не перевірив обставин, зазначених у заяві гр. ОСОБА_1 (керівника ТОВ «СІАТЕЛ КОМПАНІ»), з якими податковий орган пов`язує фіктивний характер спірних господарських операцій, не дослідив чи був контрагент позивача був спроможним виконати умови спірного договору (чи міг фактично виконати обсяг робіт в обумовлені сторонами строки, чи мав виробничий, технологічний й кадровий потенціал для досягнення результатів відповідної підприємницької діяльності), не з`ясував за яких обставин і в який спосіб налагоджено господарські зв`язки між позивачем та його контрагентом (хто персонально брав у цьому участь). Також Верховний Суд встановив, що суд апеляційної інстанції проігнорував клопотання представника Головного управління ДФС у м. Києві про виклик ОСОБА_1 у судове засідання як свідка, незважаючи на те, що всі супровідні документи у спірних господарських операціях між позивачем та ТОВ «СІАТЕЛ КОМПАНІ» за договором від 20 серпня 2015 року № 14 були підписані саме ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 27 лютого 2020 року, що занесена до протоколу судового засідання та окремим документом не викладалася, було вирішено викликати в судове засідання як свідків ОСОБА_1 - керівника ТОВ «СІАТЕЛ КОМПАНІ» та ОСОБА_2 - керівника АТ «ЛЕКС». 
ОСОБА_2 був допитаний у якості свідка в судовому засіданні 25 червня 2020 року. 
ОСОБА_1 не був допитаний судом, адже представники відповідача не повідомили адресу його фактичного проживання, що унеможливило виклик свідка в судове засідання. 
Ухвалою суду від 19 березня 2020 року було зобов`язано Головне управління ДПС у м. Києві надати відомості про результати кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 32016100060000142 від 09 грудня 2016 року. Під час судового засідання представник відповідача повідомила, що матеріали зазначеного кримінального провадження передані до Офісу Генерального прокурора. Офіс Генерального прокурора повідомив про передачу матеріалів кримінального провадження до Прокуратури міста Києва. У свою чергу Прокуратура міста Києва повідомила, що кримінальне провадження № 32016100060000142 було об`єднане з кримінальним провадженням № 12016160160001208 та передане до Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві. Печерське управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві листом від 30 вересня 2020 року № 6472/125/52/05-2020 повідомило про те, що кримінальне провадження № 32016100060000142 було закрите 25 квітня 2019 року у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. 
Ухвалою суду від 24 червня 2020 року у Головного управління ДФС у м. Києві була витребувана належним чином засвідчена копія заяви ОСОБА_1 про непричетність до господарської діяльності ТОВ «СІАТЕЛ КОМПАНІ». На виконання вимог вказаної ухвали суду відповідач надав до суду копію документа, зміст якого через неналежну якість встановити неможливо.
Представник Головного управління ДПС у м. Києві надав додаткові письмові пояснення, у яких зазначив, що у договорі підряду від 02 листопада 2015 року № 18 міститься посилання на реквізити банківського рахунка ТОВ «СІАТЕЛ КОМПАНІ», який був відкритий лише 23 листопада 2015 року. 
Під час судового засідання представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити з підстав, викладених у ній та у додаткових письмових поясненнях. 
Представник позивача в судому засіданні заперечувала проти апеляційної скарги та просила суд відмовити у її задоволенні, посилаючись на те, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення про задоволення адміністративного позову, а підстави для його зміни чи скасування - відсутні. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, а також свідка ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2018 року - без змін, виходячи з такого.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, що Головне управління ДФС у м. Києві провело документальну позапланову виїзну перевірку АТ «ЛЕКС» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій з контрагентом-постачальником ТОВ «СІАТЕЛ КОМПАНІ» за періоди з 01 по 30 вересня 2015 року, з 01 листопада по 31 грудня 2015 року та з 01 по 31 січня 2016 року, за підсумками якої склало акт від 02 серпня 2017 року № 297/26-15-14-02-02/03058678. 
На підставі вказаного акту перевірки відповідач виніс податкове повідомлення-рішення від 23 серпня 2017 року № 0005671402, яким нарахував АТ «ЛЕКС» грошові зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 456168 грн 00 коп., з яких 364934 грн 00 коп. - податкове зобов`язання та 91234 грн 00 коп. - штрафні (фінансові) санкції. 
Вказане рішення контролюючого органу, АТ «ЛЕКС» оскаржило до ДФС України, однак рішенням від 14 листопада 2017 року № 26101/6/99-99-11-01-02-25 у задоволенні скарги було відмовлено. 
Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням від 23 серпня 2017 року № 0005671402, АТ «ЛЕКС» звернулося до суду з позовом про визнання його протиправним і скасування. 
Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову АТ «ЛЕКС», суд першої інстанції виходив з того, що на момент здійснення господарських операцій та складення первинних документів контрагент позивача мав статус платника податків та був зареєстрований як юридична особа у встановленому законодавством порядку, а надані послуги (виконані роботи) за договорами від 20 серпня 2015 року № 14, від 02 листопад 2015 року № 18, від 01 грудня 2015 року № 30, від 04 січня 2016 року № 30 відповідали основному виду діяльності ТОВ «СІАТЕЛ КОМПАНІ».
Також суд першої інстанції зазначив, що сам по собі факт фігурування контрагента позивача в досудових розслідуваннях, порушених за ознаками кримінального правопорушення, не є доказом протиправного формування витрат чи податкового кредиту і не тягне за собою правових наслідків для позивача. Посилання відповідача на податкову інформацію та інформацію із загальнодоступних джерел, а саме - Єдиного державного реєстру судових рішень, суд першої інстанції визнав необґрунтованими оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів, складених за наслідками проведених господарських операцій між позивачем та його контрагентом та не є належним доказом в розумінні процесуального закону.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що адміністративний позов АТ «ЛЕКС» є законним і обґрунтованим, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи. 
З матеріалів справи вбачається, що між АТ «ЛЕКС» та ТОВ «СІАТЕЛ КОМПАНІ» були укладені договори підряду від 20 серпня 2015 року № 14, від 02 листопад 2015 року № 18, від 01 грудня 2015 року № 30, від 04 січня 2016 року № 30 щодо виконання ремонту офісних приміщень, які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Чорновола, 12, літера «А». 
У зв`язку з виконанням вказаних робіт ТОВ «СІАТЕЛ КОМПАНІ» виписало позивачу податкові накладні, на підставі яких АТ «ЛЕКС» задекларувало податковий кредит у розмірі 364934 грн 00 коп.
Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.
Відтак, обов`язковою умовою виникнення у АТ «ЛЕКС» права на формування податкового кредиту є сплата податку на додану вартість у складі вартості робіт, які були фактично виконані особою, яка виписала позивачу відповідну податкову накладну.
Таким чином, під час здійснення контролю за правомірністю формування АТ «ЛЕКС» податкового кредиту підлягає перевірці фактичне виконання ремонтних робіт ТОВ «СІАТЕЛ КОМПАНІ». 
Під час проведення перевірки відповідач встановив обставини, які поставили під сумнів можливість виконання зазначеним контрагентом ремонтних робіт, обумовлених відповідними договорами. 
Так, в акті перевірки від 02 серпня 2017 року № 297/26-15-14-02-02/03058678 зазначено, що у Головного управління ДФС у м. Києва наявна заява директора ТОВ «СІАТЕЛ КОМПАНІ» ОСОБА_1 , у якій він заперечує свою причетність до реєстрації та ведення фінансово-господарської діяльності товариства.
Верховний Суд України неодноразово висловлював правову позиції щодо можливості декларування показників податкової звітності на підставі документів, підписаних особою, яка заперечує свою причетність до здійснення господарської діяльності. У постанові від 04 жовтня 2016 року у справі № 810/7161/14 Верховний Суд України зазначив, що податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним. При розгляді конкретної справи суди такі доводи органу влади мають перевіряти та оцінювати.
З метою перевірки обґрунтованості доводів контролюючого органу, відповідачу було запропоновано надати належним чином засвідчену копію заяви ОСОБА_1 , посилання на яку містяться в акті перевірки. 
Головне управління ДПС у м. Києві надало до суду копію документа, стверджуючи що він є заявою ОСОБА_1 про непричетність до діяльності ТОВ «СІАТЕЛ КОМПАНІ». Разом з тим, з огляду на неналежну якість копії такого документа, встановити його зміст у повному обсязі неможливо. Відповідачу неодноразово надавався додатковий час для виготовлення та надання до суду копії документа належної якості, проте такий документ не був наданий. 
За таких обставин колегія суддів вважає необґрунтованими доводи контролюючого органу про те, що керівник ТОВ «СІАТЕЛ КОМПАНІ» ОСОБА_1 заперечує здійснення господарської діяльності від імені товариства. Також колегія суддів враховує, що ОСОБА_1 обіймав зазначену посаду на час укладення та виконання лише одного з договорів - договору підряду № 14 від 20 серпня 2015 року. У подальшому посаду керівника ТОВ «СІАТЕЛ КОМПАНІ» обіймав ОСОБА_3 .
Крім того, за клопотанням Головного управління ДПС у м. Києві ОСОБА_1 направлялися судові повістки про виклик у якості свідка.
У відповідності до ч. 2 ст. 65 КАС України свідок викликається в судове засідання з ініціативи суду або учасників справи. Учасник справи, заявляючи клопотання про виклик свідка, повинен зазначити його ім`я, місце проживання (перебування), роботи чи служби та обставини, щодо яких він може дати показання.
Звертаючись до суду із клопотанням про допит ОСОБА_1 у якості свідка, контролюючий орган повідомив місце його проживання: АДРЕСА_1 та номер телефону: НОМЕР_1 .
Судові повістки неодноразово направлялися свідку за вказаною адресою, однак поверталися до суду за закінченням терміну зберігання без вручення адресату. Номер телефону, який повідомив відповідач, згідно з довідками секретаря судового засідання від 10, 13, 22 липня та 01 вересня 2020 року, не відповідає. 
Відповідачу було запропоновано повідомити суду інші засоби зв`язку із ОСОБА_1 з метою його виклику до суду в якості свідка, однак додаткової інформації про адресу та номер телефону вказаної особи повідомлено не було. 
Отже, звертаючись до суду із клопотанням про допит свідка, Головне управління ДПС у м. Києві в порушення вимог ч. 2 ст. 65 КАС України не повідомило місце його фактичного проживання (перебування), роботи чи служби, внаслідок чого здійснити виклик ОСОБА_1 у судове засідання не вдалося з незалежних від суду причин. 
Також в акті перевірки від 02 серпня 2017 року № 297/26-15-14-02-02/03058678 міститься посилання на те, що згідно з ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10 червня 2016 року у справі № 757/38051/17-к у провадженні СУ ФР ДПІ у Печерському районі Головного управління ДПС у м. Києві проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 32016100060000142 від 09 грудня 2016 року за фактом підроблення документів, які подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи та ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах. Зокрема, в указаній ухвалі зазначено, що службові особи ТОВ «ВІНСО-ТЕХНОЛОГІЇ» не сплатили до державного бюджету податок на прибуток на податок на додану вартість внаслідок безтоварних операцій з підприємством ТОВ «СІАТЕЛ КОМПАНІ». 
Разом з тим, згідно з листом Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві від 30 вересня 2020 року № 6472/125/52/05-2020 кримінальне провадження № 32016100060000142 було об`єднане з кримінальним провадженням № 12016160160001208. Під час розслідування кримінального провадження № 32016100060000142 дійсно перевірялися відомості про ухилення ТОВ «ВІНСО-ТЕХНОЛОГІЇ» від сплатили податків, у тому числі внаслідок операцій з ТОВ «СІАТЕЛ КОМПАНІ». Водночас зазначене кримінальне провадження було закрите 25 квітня 2019 року у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. 
Відповідно до наданого Печерським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у межах кримінального провадження № 12016160160001208, яке на цей час триває, перевіряються інші обставини, що не пов`язані з реєстрацією ТОВ «СІАТЕЛ КОМПАНІ».
Відтак, кримінальне провадження, посилання на яке міститься в акті перевірки від 02 серпня 2017 року № 297/26-15-14-02-02/03058678 на час апеляційного розгляду справи закрите з посиланням на обставини, які не дають підстав для висновку про нелегітимність діяльності ТОВ «СІАТЕЛ КОМПАНІ» (у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення).
Додатково в акті перевірки зазначається, що у вересні 2015 року ТОВ «СІАТЕЛ КОМПАНІ» сформувало податкові зобов`язання всього на загальну суму 21651932 грн 10 коп. (26 контрагентів-покупців), серед яких вартість надання ремонтних та будівельних робіт складає 18140555 грн 93 коп. (23 контрагенти-покупці). За період з листопада 2015 року по січень 2016 року ТОВ «СІАТЕЛ КОМПАНІ» сформувало податкові зобов`язання на загальну суму 51217204 грн 79 коп. (контрагентів-покупців), серед яких вартість надання ремонтних та будівельних робіт складає 36927013 грн 67 коп. (37 контрагенти-покупці).
Враховуючи, що у ТОВ «СІАТЕЛ КОМПАНІ» в 2015 року працювало 10 осіб, а в першому кварталі 2016 року - 9 осіб, контролюючий орган прийшов до висновку про те, що товариство не мало практичної можливості виконати роботи в зазначеному обсязі. 
Під час судового засідання представник Головного управління ДПС у м. Києві пояснив, що інформація про обсяг податкових зобов`язань та про номенклатуру робіт ТОВ «СІАТЕЛ КОМПАНІ» була отримана за результатами опрацювання інформації, що міститься в інформаційній базі даних «Податковий блок». Результати такого опрацювання окремим документом не викладаються, у зв`язку з чим документальне підтвердження викладених в акті перевірки від 02 серпня 2017 року № 297/26-15-14-02-02/03058678 відомостей надати неможливо. 
Отже, висновок податкового органу про неможливість здійснення ТОВ «СІАТЕЛ КОМПАНІ» господарських операцій у відповідному обсязі ґрунтується виключно на аналізі інформації, що міститься в інформаційних системах, а не на висновках перевірок, призначених та проведених у встановленому Податковим кодексом України порядку. 
Посилаючись на незначну кількість працівників (9-10 осіб), контролюючий орган не перевіряв наявність укладених договорів цивільно-правового характеру чи залучення працівників за договором аутсорсингу та аутстафінгу. 
Колегія суддів враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 810/2741/17, згідно з яким доводи скаржника щодо відсутності у контрагентів позивача виробничих, складських і трудових ресурсів у необхідному для виконання зазначених договорів об`ємі, не беруться до уваги як доказ одержання необґрунтованої податкової вигоди, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати у постачальника на праві оренди або лізингу.
Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Крім того, як раніше зазначалося, доказів, які б підтверджували інформацію, отриману з інформаційних систем та викладену в акті перевірки від 02 серпня 2017 року № 297/26-15-14-02-02/03058678, відповідач надати не може. 
Повідомлені контролюючим органом обставини та цілі створення і діяльності ТОВ «СІАТЕЛ КОМПАНІ» також не знайшли свого підтвердження. 
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що обставини, з якими Головне управління ДПС у м. Києві пов`язує свій висновок про неможливість виконання ТОВ «СІАТЕЛ КОМПАНІ» ремонтних робіт, обумовлених договорами підряду від 20 серпня 2015 року № 14, від 02 листопад 2015 року № 18, від 01 грудня 2015 року № 30, від 04 січня 2016 року № 30 не є підтвердженими та самі по собі не є достатніми для висновку про вчинення АТ «ЛЕКС» податкового правопорушення та нарахування йому податкових зобов`язань з податку на додану вартість. 
Разом з тим наведена інформація ставить під сумнів правомірність формування позивачем податкового кредиту за операціями з ТОВ «СІАТЕЛ КОМПАНІ», які платник податків повинен спростувати шляхом надання первинних та інших документів з метою підтвердження правомірності своїх дій.
Так, у відповідності до п.п. 44.1, 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. 
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. 
Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.  
Згідно з п. 85.2 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Здійснивши аналіз зазначених норм права, колегія суддів прийшла до висновку про те, що на платника податків покладається обов`язок підтвердження показників податкової звітності первинними та іншими документами. 
Відтак, при здійсненні господарських операцій, які впливають на показники податкової звітності, платник зацікавлений в закріпленні договірних відносин та документальному оформленні всіх етапів виконання господарських операцій у спосіб, які б давали можливість підтвердити її фактичне здійснення у разі виникнення відповідних сумнівів у податкового органу. 
Накопичення та зберігання документів, які у повному обсязі фіксують, розкривають зміст та підтверджують господарську операцію на всіх етапах її здійснення є сферою відповідальності саме платника податків. 
Приєднані до матеріалів справи первинні документи є основними, які складаються у ході здійснення господарських операцій даного виду та за звичайних умов є достатніми для здійснення бухгалтерського і податкового обліку операцій. 
Разом з тим, у разі виникнення сумнівів у тому, що роботи були виконані та спроможності контрагента здійснювати господарську діяльність, платник податку з метою доведення правомірності своїх дій щодо формування податкового кредиту повинен надати суду й інші докази або пояснення, які б у своїй сукупності підтверджували виконання робіт, а також їх виконання саме тією особою, яка зазначена в первинних документах, на підставі яких здійснено бухгалтерський облік операції. 
Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач надав копії договорів підряду від 20 серпня 2015 року № 14, від 02 листопад 2015 року № 18, від 01 грудня 2015 року № 30, від 04 січня 2016 року № 30, довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, складених за примірною формою КБ-3, договірної ціни на ремонт офісних приміщень, які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Чорновола, 12, літера А, локальних кошторисів на будівельні роботи, що складені за формою № 1, а також актів приймання виконаних будівельних робіт, що складені за примірною формою КБ-2в. 
Колегія суддів враховує, що у ТОВ «СІАТЕЛ КОМПАНІ» наявна ліцензія серії АЕ № 639916 від 22 квітня 2015 року на провадження господарської діяльності, пов`язаної зі створенням об`єктів архітектури, що видана Державною архітектурно-будівельною інспекцією України. 
Ремонтні роботи проводилися в офісній будівлі (літера А) по вул. Чорновола, 12 у м. Києві, яка належить АТ «ЛЕКС» на праві власності Зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09 вересня 2013 року. 
Відповідно до статуту АТ «ЛЕКС» та виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності товариства є надання в оренду й експлуатація власного чи орендованого нерухомого майна. 
Під час допиту в якості свідка директор АТ «ЛЕКС» ОСОБА_2 пояснив, що замовлення у ТОВ «СІАТЕЛ КОМПАНІ» ремонтних робіт було обумовлене потребою підтримання у належному стані офісних приміщень, які надаються в оренду та відсутністю в штаті працівників, які б могли виконати необхідні роботи власними силами.
Колегія суддів враховує, що до матеріалів справи приєднаний штатний розпис АТ «ЛЕКС», який підтверджує надані ОСОБА_2 пояснення. 
Перевіряючи фактичне здійснення господарських операцій шляхом дослідження та аналізу первинних, колегія суддів встановила, що надані позивачем копії довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, договірної ціни, локальних кошторисів на будівельні роботи та актів приймання виконаних будівельних робіт оформленні з дотримання вимог ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та відображають зміст господарських операцій, види і обсяг виконаних ремонтних робіт.
Судом встановлено, що за умовами п. 6.1 договорів підряду від 20 серпня 2015 року № 14, від 02 листопад 2015 року № 18, від 01 грудня 2015 року № 30, від 04 січня 2016 року № 30 підрядник виконує будівельні роботи на підставі проектної документації, яка в матеріалах справи відсутня. 
Свідок ОСОБА_2 пояснив, що проектна документація фактично не розроблялася, адже характер замовлених робіт не свідчить про необхідність та доцільність її складення. ТОВ «СІАТЕЛ КОМПАНІ» здійснювало поточний ремонт приміщень, а перелік і види робіт були визначені у локальному кошторисі. Натомість посилання у договорах підряду на проектну документації було помилковим. 
Відповідно до ч. 1 ст. 877 Цивільного кодексу України підрядник зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт.
Будівельні роботи, згідно з Порядком виконання підготовчих та будівельних робіт, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466, це роботи з нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту.
В актах приймання виконаних будівельних робіт зазначено, що ТОВ «СІАТЕЛ КОМПАНІ» виконувало ремонтні роботи, а саме - демонтаж та установлення підвісних стель, штукатурка, протигрибкове оброблення, демонтаж та установлення стельових світильників, розеток, вимикачів, розбирання цементних покриттів, розбирання облицювання стін  та улаштування цементної стяжки, керамічної плитки, плінтусів, заміна проводів, вентиляційних грат, решіток, очищення вентиляційних коробів тощо.
З огляду на викладене колегія суддів вважає обґрунтованими доводи представника позивача та пояснення свідка ОСОБА_2 про те, що ТОВ «СІАТЕЛ КОМПАНІ» фактично здійснювало поточний ремонт офісних приміщень, що не потребувало розроблення проектної документації. 
Також судом було встановлено, що у договорах підряду від 20 серпня 2015 року № 14, від 02 листопада 2015 року № 18, від 01 грудня 2015 року № 30, від 04 січня 2016 року № 30 не було визначене місце виконання робіт. 
Свідок ОСОБА_2 пояснив, що офісним приміщенням у будівлі не були присвоєні окремі номери, у зв`язку з чим у договорах підряду не було можливості чітко вказати кабінет, в якому належить проводити роботи. Натомість приміщення, яке потребувало ремонту, визначалося в усному порядку та передавалося працівникам ТОВ «СІАТЕЛ КОМПАНІ» безпосередньо на місці проведення робіт. 
Додатково представник позивача надала до суду план-графік виконання ремонтних робіт в офісній будівлі (літера «А») за адресою: м. Київ, вул. Чорновола, 12 , що затверджений протоколом засідання Наглядової ради ПАТ «ЛЕКС» від 01 червня 2015 року. 
Окрім первинних документів позивач надав до суду першої інстанції копію листа директора ТОВ «СІАТЕЛ КОМПАНІ» від 27 травня 2016 року № 12 щодо підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, а також податкові декларації з податку на додану вартість за вересень, листопад, грудень 2015 року, січень 2016 року разом із додатком № 5 «Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)», які підтверджують декларування ТОВ «СІАТЕЛ КОМПАНІ» податкових зобов`язань за операціями з АТ «ЛЕКС».
Крім того до суду надано довідку від 16 березня 2018 року № 3, згідно з якою на суму вартості будівельних робіт АТ «ЛЕКС» збільшило залишкову балансову вартість об`єкта - офісної будівлі за адресою:  м. Київ, вул. Чорновола, 12, літера «А». 
Колегія суддів також враховує додаткові пояснення представника Головного управління ДПС у м. Києві про те, що у договорі підряду від 02 листопада 2015 року № 18 міститься посилання на реквізити банківського рахунка ТОВ «СІАТЕЛ КОМПАНІ», який був відкритий лише 23 листопада 2015 року. 
Представник позивача в судовому засіданні пояснила, що у договорі підряду від 02 листопада 2015 року № 18 дійсно була допущена помилка, яка обумовлена перебуванням у відпустці по вагітності та пологах і виконанням роботи дистанційно. 
Оцінюючи зазначені доводи сторін, колегія суддів враховує, що можливе допущення помилки, яка полягала у доповненні або зміни реквізитів рахунка ТОВ «СІАТЕЛ КОМПАНІ» у договорі підряду від 02 листопада 2015 року № 18 саме по собі не ставить під сумнів фактичне здійснення господарської операції. 
Під час розгляду і вирішення справи колегія суддів також приймає до уваги, що у АТ «ЛЕКС» наявна кредиторська заборгованість перед ТОВ «СІАТЕЛ КОМПАНІ».
Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Податковий кредит був сформований АТ «ЛЕКС» за правилом першої події, якою було фактичне здійснення будівельних робіт та складення актів приймання виконаних будівельних робіт, а не оплата їх вартості. 
У зв`язку з цим у межах цієї справи перевірці підлягає виконання ТОВ «СІАТЕЛ КОМПАНІ» замовлених АТ «ЛЕКС» ремонтних робіт, а не здійснення розрахунків між ними. 
Визначальним для вирішення цієї справи є те, що згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
За правилами п. 56.21 ст. 56 Податкового кодексу України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та  припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.
Як раніше зазначалося, під час проведення перевірки контролюючий орган виходив із того, що ТОВ «СІАТЕЛ КОМПАНІ» має ознаки фіктивного підприємства. Такий висновок першочергово ґрунтувався на заяві ОСОБА_1 щодо непричетності до господарської діяльності товариства та відомостях щодо кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 32016100060000142. 
Разом з тим копія вказаного документу належної якості, з якої було б можливо встановити зміст заяви ОСОБА_1 , до суду не надана, а кримінальне провадження № 32016100060000142 - закрите у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. 
Отже, обставини, з якими контролюючий орган пов`язував свій висновок про неможливість виконання ТОВ «СІАТЕЛ КОМПАНІ» зобов`язань перед АТ «ЛЕКС» не були підтверджені під час розгляду справи. Натомість надані позивачем документи, хоч і містять помилки та неточності, проте в цілому підтверджують фактичне отримання послуг від ТОВ «СІАТЕЛ КОМПАНІ», які полягали у здійсненні ремонту офісних приміщень. 
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ухвалене законне рішення про задоволення позовних вимог АТ «ЛЕКС». 
Доводи апеляційної скарги Головного управління ДПС у м. Києві не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 26 грудня 2018 року, та не можуть бути підставами для його скасування.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2018 року - без змін. 
Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -       
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2018 року - без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

          Головуючий суддя                                                                       А.М. Горяйнов                                                                 

Судді                                                                                            Л.О. Костюк        

                                                                                                    Є.В. Чаку 

Постанова складена у повному обсязі 12 жовтня 2020 року.