ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року
м. Черкаси

Справа № 711/1081/14-ц		
Провадження № 22-ц/821/1930/20		
Категорія: скарга на ухвалу  	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.
за участю секретаря: Анкудінова О.І.
учасники справи: 
заявник ( боржник):  ОСОБА_1  
стягувач:Публічне акціонерне товариства "Черкаське хімволокно" 
заінтересована особа: Придніпровський відділ ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 жовтня 2020 року (постановлену у приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси під головуванням судді Кондрацької Н.М., повний текст ухвали виготовлено 8 жовтня 2020 року) у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

31 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Заява обґрунтована тим, що на підставі судового наказу від 19 лютого 2014 року заяву Публічного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно" в інтересах Відкремленого підрозділу "Черкаська ТЕЦ" задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Черкаське хімволокно" в інтересах Відокремленого підрозділу "Черкаська ТЕЦ" заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 5162,41 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Черкаське хімволокно" в інтересах Відокремленого підрозділу "Черкаська ТЕЦ" витрати про сплату судового збору в сумі 114,70 грн.
Заявниця вказує, що в період з 19 лютого 2014 року по 28 березня 2015 року діяв Закон України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-ХІV, який визначав умови і порядок виконання судових рішень. 05 січня 2017 року вказаний закон втратив чинність.
Станом на 05 січня 2017 року минуло 1 рік 9 місяців з дня закінчення строку для пред`явлення до примусового виконання судового наказу, виданого як виконавчий документ 24 лютого 2017 року Придніпровським районним судом м. Черкаси у цивільній справі №711/1081/14-ц.
ПАТ "Черкаси хімволокно" в інтересах Відокремленого підрозділу "Черкаська ТЕЦ" без поважних причин пропустило строки пред`явлення судового наказу до примусового виконання.
20 березня 2017 року ПАТ "Черкаси хімволокно" в інтересах Відокремленого підрозділу "Черкаська ТЕЦ" подало заяву до Придніпровського ВДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника ОСОБА_1 5 277,11 грн.
21 березня 2017 року головний державний виконавець Придніпровського ВДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Чмуль А.В. відкрила виконавче провадження.
Вважаючи, що Придніпровським районним судом м. Черкаси видано виконавчий документ (судовий наказ) 24 лютого 2017 року, майже через два роки після того як виконавчий документ набрав законної сили, тобто із пропуском строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, заявниця ОСОБА_1 звернулася до Придніпровського райсуду м. Черкаси із даною заявою та просила суд: визнати факт помилкової видачі 24 лютого 2017 року, Придніпровським районним судом м. Черкаси виконавчого документу - судового наказу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 лютого 2014 року у справі №711/1081/14-ц про стягнення грошових коштів за спожиту теплову енергію з ОСОБА_1 в сумі 5162,41 грн., та витрати по сплаті судового збору в сумі 114,70 грн. на користь ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ»; визнати таким, що не підлягав виконанню - судовий наказ Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 лютого 2014 року у справі №711/1081/14-ц, виданий Придніпровським районним судом м. Черкаси 24 лютого 2017 року; стягнути з ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» на користь ОСОБА_1 2 347,84 грн. (часткове стягнення на підставі судового наказу) та 51 грн., у якості повернення авансового внеску ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», які були стягнуті у виконавчому провадженні № 53614981 державним виконавцем Придніпровського ВДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області, на підставі виконавчого документа - судового наказу у справі №711/1081/14-ц від 19 лютого 2014 року; стягнути з Придніпровського ВДВС м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) грошові кошти у сумі 234,78 грн. (виконавчий збір) та 130 грн. (витрати виконавчого провадження) на користь ОСОБА_1 , стягнуті з неї у якості виконавчого збору та витрат виконавчого провадження у процесі здійснення виконавчого провадження № 53614981 державним виконавцем Придніпровського ВДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області, на підставі виконавчого документа - судового наказу у справі №711/1081/14-ц від 19 лютого 2014 року, помилково виданого 24 лютого 2017 року про стягнення грошових коштів за спожиту теплову енергію з ОСОБА_1 в сумі 5 162,41 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 114,70 грн. на користь ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 жовтня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 - відмовлено.
Ухвала суду першої інстанції, зокрема, мотивована тим, що судовий наказ у справі № 711/1081/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Черкаське хімволокно" в особі Відокремленого підрозділу "Черкаська ТЕЦ" заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 5 162,41 грн. та витрат по сплаті судового збору в сумі 114,70 грн. видано судом 19 лютого 2014 року, набрав чинності 25 березня 2014 року та виданий стягувачу для пред`явлення 24 лютого 2017 року, а тому, враховуючи положення пункту 5 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», до зазначеного наказу застосовуються положення про збільшення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання до трьох років.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 11 листопада 2020 року,  ОСОБА_1  вважаючи, що ухвала постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, просила ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 жовтня 2020 рокувизнати такою, що суперечить Конституції України, рішенню Конституційного Суду України від 02 лютого 1999 року №1-рп99 та правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах ВС від 28 березня 2018 року у справі №905/6977/2018, від 02 травня 2018 року у справі №5016/149/2011 року, від 21 листопада 2018 року у справі №640/4782/15 та скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 жовтня 2020 року, постановивши нове судове рішення по суті заяви відповідно до вимог Конституції та законів України.

Аргументи учасників справи

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тими ж доводами, що і заява про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню. 
Також ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин не врахував правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду. Висновки суду, на думку особи, яка подала апеляційну скаргу, не відповідають фактичним обставинам даної справи, суперечать правовим висновкам Верховного Суду, Конституції та законам України.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 20 листопада 2020 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року призначено розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного провадження.

Фактичні обставини справи

Судом встановлено, що 19 лютого 2014 року Придніпровським районним судом м. Черкаси у справі № 711/1081/14-ц видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Черкаське хімволокно" в особі Відокремленого підрозділу "Черкаська ТЕЦ" заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 5162,41 грн. та витрат по сплаті судового збору в сумі 114,70 грн.
Вказаний судовий наказ набрав чинності 25 березня 2014 року. 
24 лютого 2017 року судовий наказ виданий стягувачу до пред`явлення та 26 березня 2017 року пред`явлений до виконання.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Відповідно до ст.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання.
Відповідно до ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Судовий наказ підлягає виконанню за правилами , встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.
Згідно з частинами 1, 2 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
Статтею 12 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню з наступного дня після його прийняття.
Згідно з пунктом 5 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404 виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
Отже, законодавець збільшив до трьох років строк пред`явлення до виконання як наказів суду, виданих після набрання чинності 05 жовтня 2016 року цим Законом, так і наказів суду, які були видані на виконання судових рішень до 05 жовтня 2016 року та строк пред`явлення до виконання яких не сплинув станом на 05 жовтня 2016 року.
У Рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.
Як встановлено матеріалами справи, судовий наказ було видано судом 19 лютого 2014 року, він набрав чинності 25 березня 2014 року та був виданий стягувачу для пред`явлення 24 лютого 2017 року і пред`явлений до виконання 26 березня 2017 року.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що на день набрання чинності Закону України "Про виконавче провадження" річний строк пред`явлення наказу суду до виконання не сплинув, а тому з урахуванням положень пункту 5 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону до зазначеного наказу застосовуються положення про збільшення цього строку до трьох років.
Судом першої інстанції повно та всебічно досліджено доводи ОСОБА_1 щодо підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, зазначених в ч.2 ст.432 ЦПК України і вказаним доводам заявниці надано належну правову оцінку.
Виходячи з викладеного, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону.
Доводи апеляційної скарги загалом зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції стосовно встановлених обставин справи, що були предметом дослідження й оцінки суду, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Оцінивши наявні по справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до аргументованого висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постановлена у справі ухвала є законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування за наведеними у апеляційній скарзі доводами не вбачає. 

 Керуючись ст.ст. 368, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 жовтня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню -  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча                                                                          О.В. Карпенко

Судді                                                                         В.Г. Бородійчук

                                                                                       Л.І. Василенко