Постанова
 
01 грудня 2020 року
м. Київ
Провадження № 51-2973 ск 19
Суддя Верховного Суду Третьої судової палати Касаційного кримінального суду ОСОБА_1 , розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2 на вирок Апеляційного суду Львівської області від 14 листопада 2003 року та ухвалу Верховного Суду України від 30 березня 2004 року, 
встановив:
Вироком Апеляційного суду Львівської області від 14 листопада 2003 року ОСОБА_2 засуджено за ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 129, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 152, ч. 4 ст. 152, п. 10 ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі.
Ухвалою Верховного Суду України від 30 березня 2004 року касаційну скаргу засудженого залишено без задоволення, а вирок Апеляційного суду Львівської області від 14 листопада 2003 року щодо ОСОБА_2 – без зміни.
У касаційній скарзі від 12 жовтня 2020 року засуджений ставить питання про скасування зазначених рішень й просить направити кримінальне провадження на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Відповідно до ст. 383 КПК України 1960 року (в редакції Закону України від 12.07.2001 р. № 2670-III) у касаційному порядку можуть бути перевірені: 1) вироки, ухвали і постанови апеляційного суду, постановлені ним як судом першої інстанції; 2) вироки і постанови апеляційного суду,  постановлені ним  в апеляційному порядку. У касаційному порядку також можуть бути перевірені вироки та постанови районного (міського), міжрайонного (окружного) судів, військових судів гарнізонів, ухвали апеляційного суду, постановлені щодо цих вироків та постанов.
Як убачається з поданої касаційної скарги, вирок Апеляційного суду Львівської області від 14 листопада 2003 року щодо ОСОБА_2 вже переглядався в касаційному порядку за касаційною скаргою засудженого, й ухвалою Верховного Суду України від 30 березня 2004 року був залишений без зміни, а повторний перегляд судового рішення в касаційному порядку за касаційною скаргою однієї особи КПК України 1960 року не передбачає.
Що стосується ухвали Верховного Суду України від 30 березня 2004 року, то зазначене рішення суду касаційної інстанції не відноситься до переліку судових рішень, визначених ст. 383 КПК України 1960 року, яке може бути перевірене в касаційному порядку.
Також у поданій скарзі ОСОБА_2 просить розглянути її в порядку КПК України 2012 року. З огляду на це, суд зазначає про те, що згідно з пунктом 11 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року, кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, з урахуванням положень, передбачених § 3 розділу 4 Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів". 
Згідно з положеннями п. 15 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року, апеляційні та касаційні скарги, заяви про перегляд судових рішень у кримінальних справах, які були розглянуті до набрання чинності цим Кодексом, або у справах, розгляд яких не завершено з набранням чинності цим Кодексом, подаються і розглядаються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, з урахуванням положень, передбачених § 3 розділу 4 Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів".
Таким чином, оскільки кримінальна справа щодо ОСОБА_2 надійшла до суду до набрання чинності КПК України 2012 року, то її розгляд, в тому числі й касаційний перегляд, здійснюється в порядку КПК України 1960 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 388 КПК України 1960 року (в редакції Закону України від 12.07.2001 р. № 2670-III), справа не витребовується, якщо скарга відповідно до вимог статті 350, частини другої статті 383, статті 384, частини другої статті 386, частини першої статті 398 цього Кодексу не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції. 
Крім того, як вбачається з матеріалів провадження, до касаційного суду у жовтні 2020 року вже надходила касаційна скарга засудженого, датована 07 вересня 2020 року, яка за змістом доводів та підстав аналогічна цій скарзі від 12 жовтня 2020 року. Постановою судді Верховного Суду Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 26 жовтня 2020 року за попередньою скаргою засудженого від 07 вересня 2020 року відмовлено у витребуванні матеріалів кримінальної справи щодо нього для перевірки в касаційному порядку.
Керуючись статтями 383, 388 КПК України 1960 року (в редакції Закону України від 12.07.2001 р. № 2670-III), пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року, Суд 
постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_2 у витребуванні матеріалів кримінальної справи щодо нього для перевірки в касаційному порядку.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                       ОСОБА_1