Ухвала
23 жовтня 2020 року
м. Київ
справа № 554/4025/20
провадження № 61-15049ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 липня 2020 року 
та постанову Полтавського апеляційного суду від 28 вересня 2020 року 
у справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавської обласної спілки споживчих товариств про стягнення невиплаченої допомоги 
по тимчасовій непрацездатності, середнього заробітку за час затримки виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності, заробітної плати 
і вихідної допомоги та відшкодування моральної шкоди, 
ВСТАНОВИВ:
У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом 
до Полтавської обласної спілки споживчих товариств, в якому 
з урахуванням уточнень, просив стягнути з відповідача на його користь 
2 033, 25 грн невиплаченої допомоги по тимчасовій непрацездатності, 
23 766, 40 грн середнього заробітку за час затримки виплати допомоги 
по тимчасовій непрацездатності та 4 723 грн моральної шкоди.
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 21 липня 
2020 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 28 вересня 2020 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
Стягнуто з Полтавської обласної спілки споживчих товариств на користь ОСОБА_1 2 033, 25 грн невиплаченої допомоги по тимчасовій непрацездатності, 2 033, 25 грн середнього заробітку за час затримки виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності за період з 13 лютого 2020 року по 21 липня 2020 року, а всього 4 066, 50 грн.
У задоволенні іншої частини позову відмовлено. 
Вирішено питання розподілу судових витрат.
У жовтні 2020 року до Верховного Суду ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Октябрського районного суду 
м. Полтава від 21 липня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 28 вересня 2020 року у частині вирішення позовних вимог про стягнення моральної шкоди, справу у цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції, а також змінити вказані судові рішення у частині стягнення середнього заробітку за час затримки виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності, визначивши суму, яка підлягає до стягнення, у розмірі 23 766, 40 грн.
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно 
до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду 
і вирішення справи. 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, 
що не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України  однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - 
на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень 
та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. 
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як суду права, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах 
та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених 
у цій же статті ЦПК України. 
Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, стабілізувати цивільні правовідносини. 
Ці положення процесуального закону були передбачуваними для заявника.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом 
на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).  
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах 
про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, 
яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку. 
Ціна позову у цій справі становить 30 522, 65 грн, тобто суму, яка станом 
на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму 
для працездатних осіб (2 102, 00 грн х 100 = 210 200, 00 грн).
Отже, справа, на судові рішення у якій подана касаційна скарга,                                  відноситься до категорії малозначних в силу вимог процесуального закону.
Заявник вказав, що у касаційній скарзі ним порушено питання права, 
яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а тому є підстави для відкриття касаційного провадження. 
Верховний Суд, враховуючи ціну позову та доводи заявника, викладені у касаційній скарзі, з такими твердженнями ОСОБА_1 не погоджується і вважає їх необґрунтованими. 
Суди при вирішенні питання про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку керувались висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постанові від 26 червня 2019 року у справі                   № 761/9584/15-ц, підстав для відступу від яких колегія суддів не знаходить.
Отже, випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України                              суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, частинами шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави 
від 21 липня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду 
від 28 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавської обласної спілки споживчих товариств про стягнення невиплаченої допомоги по тимчасовій непрацездатності, середнього заробітку за час затримки виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності, заробітної плати і вихідної допомоги та відшкодування моральної шкоди - відмовити.
Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі, 
яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                               Є. В. Синельников
 
    С. Ф. Хопта
 
    В. В. Шипович